Номер провадження: 22-ц/813/5140/22 
Справа № 496/3478/21
Головуючий у першій інстанції Горяєв І. М.
Доповідач Громік Р. Д.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.08.2022 року                                                                 м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі:
головуючого – Громіка Р.Д.,
суддів – Драгомерецького М.М., Дришлюка А.І.,
розглянувши у спрощеному позовному провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Біляївського районного суду Одеської області від 18 жовтня 2021 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, 

В С Т А Н О В И В:
1. ОПИСОВА ЧАСТИНА
Короткий зміст позовних вимог.
Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, який згодом уточнила (а.с. 26-27) та просила ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 6000 грн. щомісяця, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову до суду і до досягненням дитиною повноліття.
Свої вимоги мотивувала тим, що сторони перебували у шлюбних стосунках з 14 серпня 2019 року до 10 січня 2021 року. 
Від вказаного шлюбу мають малолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка мешкає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Через скрутне фінансове становище та через те, що відповідач відмовляється у добровільному порядку надавати допомогу, позивач була змушена звернутись до суду з вказаним позовом.

Позиція відповідача у суді першої інстанції.
Відповідач у судовому засідання позовні вимоги визнав частково, та пояснив, що згоден сплачувати аліменти у сумі 2000-3000 грн. щомісяця, при цьому зазначив, що він також виплачує заборгованість за кредитом, який вони отримували разом.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.
Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 18 жовтня 2021 року позовну заяву ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнено з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 , на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 4000 грн. щомісяця, починаючи з дня звернення до суду - 04.08.2021 року та до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 включно. Стягнено з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 908,00 гривень.

Короткий зміст та доводи апеляційної скарги. 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить змінити оскаржуване судове рішення шляхом скасування в частині визначення розміру стягуваних аліментів та ухвалити нове рішення, яким визначити розмір стягуваних аліментів в твердій грошовій сумі по 2100 грн щомісячно до досягнення повноліття, посилаючись при цьому на порушення норм процесуального та матеріального права.
Апеляційна скарга вмотивована тим, що судом першої інстанції не було у сукупності оцінено доходи сторін, не співставлено визначений розмір аліментів із потребами та можливостями батьків.

Порядок розгляду апеляційної скарги.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Вказані особливості встановлюються у ст. 369 ЦПК України, а саме відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України йдеться про те, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Ціна позову у вказаній цивільній справі становить менш ніж сто розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, а таким чином, апеляційна скарга розглядається без повідомлення учасників справи.
З врахуванням недостатньої кількості суддів в Одеському апеляційному суді (з 2013 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 14, які фактично здійснюють судочинство), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці), що створює надмірне навантаження та виключає можливість розгляду справи в строки, передбачені національним законодавством, судом апеляційної інстанції було здійснено розгляд справи з врахуванням поточного навантаження, яке обумовило збільшення строку розгляду справи по незалежним від суду причинам.
Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Повне судове рішення виготовлене 05 серпня 2022 року.

2. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Позиція апеляційного суду
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково за таких підстав.

Фактичні обставини справи.
На підставі матеріалів справи встановлено, що сторони перебували у фактичних шлюбних стосунках.
Від вказаного шлюбу у сторін є малолітня дитина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 (а.с. 9), яка знаходиться на утриманні позивача, згідно із довідки Виконавчого комітету Великодальницької сільської ради Біляївського району Одеської області №1734 від 02.08.2021 року (а.с. 7).
Відповідно до вказаного вище свідоцтва про народження, ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_3 .

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права
У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до ч. 1 п. 2 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Згідно до ч. 1 п. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Так, задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції послався на те, що відповідач є батьком – ОСОБА_3 та у відповідності до закону повинен нести обов`язок матеріального забезпечення дитини. При цьому суд першої інстанції виходив з того, що відповідач має працездатний вік, також враховував бажання відповідача надавати допомогу дитині, суду не надано відповідачем доказів того, що він має будь-які вади здоров`я, що перешкоджають йому працювати та отримувати гідну зарплатню, також не було надано відповідачем доказів того, що він звертався та перебуває на обліку в районному центрі зайнятості для працевлаштування та отримування гідної зарплатні.
Отже, відповідач має змогу працевлаштуватися та надавати матеріальну допомогу, тому суд першої інстанції вважав, що позовні вимоги позивача про  стягнення аліментів на утримання дитини є обґрунтованими, однак підлягають задоволенню частково у твердій грошовій сумі у розмірі 4000 грн. (суд звернув увагу на промову позивача у судових дебатах), оскільки позивач не надала доказів до суду того, що відповідач може надавати матеріальну допомогу у визначеному нею в позовній заяві розмірі, у твердій грошовій сумі у розмірі 6000 грн, що є порушенням вимог ст. 12 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Однак колегія суддів не може погодитись із такими висновками суду з огляду на таке.
Статтями 141, 155 Сімейного кодексу України (далі СК) передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
На підставі ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до статті 181 СК України  за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Виходячи з роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» викладених у пункті 20, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
Положеннями ч. 3 ст. 181 встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.
За приписами ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
В уточненій позовній заяві ОСОБА_2 просить стягувати щомісячно з відповідача 6000 гривень.
Апеляційний суд наголошує на положеннях статті 141 СК України, в якій зазначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.
Таким чином, обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому, обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним.
Положення частини 1 ст. 81 ЦПК України встановлює, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Заявлений розмір аліментів, зазначений у позовній заяві, повинен бути обґрунтований саме позивачем, на якого згідно із процесуального закону покладається тягар доказування.
Однак позивачем у справі не доведено необхідність встановлення розміру аліментів у розмірі 6000 грн.
Крім того, суд апеляційної інстанції зазначає, що суд першої інстанції не вмотивував необхідність встановлення аліментів саме у розмірі 4000 гривень, не навів жодного аргументу щодо позиції відповідача у справі.
Встановлені обставини справи (недоведеність суми, необхідної для утримання дитини у розмірі 12 000 грн щомісячно на дитину) та матеріальне становище ОСОБА_1 не дає змоги відповідачу сплачувати аліменти навіть у розмірі 4000 гривень.
Враховуючи, що на утриманні ОСОБА_1 перебуває непрацездатна матір ОСОБА_4 у зв`язку із хворобою; непогашену кредитну заборгованість перед фінансовими установами та боргові зобов`язання; бажання допомагати забезпечувати належний рівень життєдіяльності доньки, апеляційний суд вважає за можливе встановити розмір аліментів, які будуть щомісячно стягуватись з відповідача до досягнення дитиною повноліття, у розмірі 3000 грн..

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.
Таким чином, судова колегія дійшла до висновку, що суд першої інстанції дійшов неправильного висновку при визначенні розміру суми стягнення, а тому апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції зміні в частині розміру суми стягнення.

Порядок оскарження постанови суду апеляційної інстанції.
У зв`язку з тим, що ціна позову в даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа згідно п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною і в силу вимог п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України ухвалене по ній апеляційним судом судове рішення не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. п. а) - г) п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України. 
Керуючись ст. ст. 367, 368, 370, п. 2 ч. 1 ст. 374, п. 4 ч. 1 ст. 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Біляївського районного суду Одеської області від 18 жовтня 2021 року змінити, зменшивши розмір аліментів з 4000 гривень до 3000 гривень.
В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.
Повний текст судового рішення складено 05 серпня 2022 року.

Судді Одеського апеляційного суду:                         Р.Д. Громік

                                                               М.М. Драгомерецький

                                                               А.І. Дришлюк