ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 серпня 2022 року 
м. Київ
cправа №  910/8517/20 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Погребняка В.Я. - головуючого, Білоуса В.В., Жукова С.В.,
за участю секретаря судового засідання Кравченко О.В.
учасники справи:
позивач - Комунальне підприємство виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) "Київтеплоенерго"
представник позивача - Качкурова С.В., в порядку самопредставництва, довіреність  № 27/09/21-04 від 27.09.2021,
відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Район-Сервіс"
представник відповідача - Бондарчук З.В., адвокат, ордер,
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу
Товариства з обмеженою відповідальністю "Район-Сервіс"
на рішення Господарського суду м. Києва
від 21.10.2021
у складі: судді Удалової О.Г.,
та постанову Північного апеляційного господарського суду 
від 19.01.2022
у складі колегії суддів: Мальченко А.О. (головуючий), Кравчук Г.А., Чорногуз М.Г.,
у справі за позовом
Комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) "Київтеплоенерго"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Район-Сервіс"
про стягнення 1  183  019,77 грн.,
ВСТАНОВИВ:
ІСТОРІЯ СПРАВИ
1. У червні 2020 року Комунальне підприємство виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" (далі - позивач, КП "Київтеплоенерго") звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Район-Сервіс" (далі - ТОВ "Район-Сервіс", відповідач) про стягнення 728  690,76 грн. (том 1, а. с. 1 - 5).
1.1. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 08.08.2018 позивач затвердив відповідачу Технічні умови № 002/ТУ-434 на підключення об`єкта до теплових мереж житлового будинку, а відповідач гарантував виконання зазначених Технічних умов. Разом з тим, позивачем встановлено факт самовільного включення до його теплових мереж за результатами чого складено акт обстеження № 604/312 від 12.04.2019 та здійснено нарахування відповідачу за споживання теплової енергії за навантаженням з листопада 2018 року по квітень 2019 року включно.
1.2. В подальшому скаржником подано заяву про збільшення позовних вимог, в якій позивач просив стягнути з відповідача 1  136  845,17 грн. заборгованості за спожиту теплову енергію, 14  778,99 грн. інфляційної складової боргу, 31  395,61 грн. - 3% річних, 17  745,30 грн. судового збору.
Розгляд справи місцевим судом та прийняте ним рішення
2. Рішенням від 21.10.2021 Господарський суд міста Києва позов задовольнив частково;
стягнув з ТОВ "Район-Сервіс" (код 40187728) на користь КП "Київтеплоенерго" (код 40538421) основний борг в розмірі 1  136  845,17 грн., витрати по сплаті судового збору на суму 17  052,68 грн.;
стягнув з КП "Київтеплоенерго" (код 40538421) на користь ТОВ "Район-Сервіс" (код 40187728) витрати по оплаті судової експертизи на суму 510,34 грн.;
у задоволенні іншої частини позову відмовив (том 2, а. с. 224 - 228).
2.1. Місцевим судом встановлено, що 12.04.2019 СП "Енергозбут" КП "Київтеплоенерго складений акт обстеження № 604/312 щодо ТОВ "Район-Сервіс", в якому зазначено, що при обстеженні житлового будинку (за адресою: пров. Горького 35, 37, 39, с. Троєщина) на предмет укладення договору на теплопостачання встановлено ряд порушень умов робочого проекту та Технічних умов;
на загальному вводі встановлено теплолічильник Аква МВТ-2М НК-01, не прийнятий на комерційний облік (показники: Е - 386,093 Гкал, V1 - 18875 м^3, V2 - 15873 м^3, Троб. - 15 139 ч., Тост. - 1 382 ч);
монтаж теплового лічильника виконано з порушенням, оскільки витратомірні ділянки не відповідають проєкту; засувки № 1 та № 2 не опломбовані.
Також суд встановив, що на підставі зазначеного акта позивачем здійснено нарахування за споживання теплової енергії за навантаженням з листопада 2018 року по квітень 2019 року включно в розмірі 1  136  845,17 грн., а також 14  778,99 грн. інфляційних та 31  395,61 грн. 3% річних, які позивач просив стягнути в судовому порядку.
2.2. Місцевий суд зазначив, що у судовому засіданні 21.10.2021 та у поданій заяві про збільшення розміру позовних вимог позивач аргументував, що порядок нарахування згідно з наявного приладу обліку у житловому будинку є неправомірним, оскільки такий прилад обліку не приймався на абонентський (комерційний) облік позивачем, тому позивачем здійснено нарахування за період з листопада 2018 року по квітень 2019 року згідно з Нормами та вказівками по нормуванню витрат палива та теплової енергії на опалення житлових та громадських споруд, а також на господарсько-побутові потреби в Україні КТМ 204 Україна 244-94. 
З урахуванням доводів скаржника, зазначених Норм, з огляду на відсутність документів, які б підтверджували оплату відповідачем заборгованості перед позивачем в повному обсязі або спростовували доводи останнього, суд дійшов висновку про те, що вимога позивача про стягнення з відповідача основного боргу в розмірі 1  136  845,17 грн. є обґрунтованою.
2.3. Разом з тим, судом визнано необґрунтованими доводи відповідача про те, що опалення житлового будинку здійснювалось за рахунок електричної енергії, оскільки опалення будинку за рахунок електричної енергії не виключає можливості (необхідності) здійснювати опалення будинку за допомогою систем централізованого опалення.
2.4. Місцевим судом не взято до уваги надані позивачем гарантійні листи № 18/30-6210 від 09.11.2018, від 02.02.2019, № 34 від 18.03.2019 та лист № 01/16/05 від 16.05.2019, в яких відповідач, за твердженням позивача, визнавав факт наявності заборгованості перед позивачем та зобов`язувався її сплатити, оскільки підписи у зазначених листах виконані не директором ТОВ "Район-Сервіс" Венглюком В.В., а іншою особою, що встановлено судом шляхом проведення судової експертизи та зазначено у висновку експертів № 33135ч33137/20-32 від 15.12.2020.
2.5. Суд встановив, що згідно з розпорядженням № 2 від 05.02.2017 Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації об`єкту нерухомого майна - житловому будинку № 1 у складі проєкту будівництва житлових будинків по пров. Горького 35, 37, 39 у Деснянському районі міста Києва (І черга будівництва) присвоєна адреса: вул.  Лісківська, 23, що спростовує заперечення відповідача щодо зазначеної у акті № 604/312 від 12.04.2019 адреси будинків.
2.6. Також суд зазначив, що у квітні 2019 року відповідач звернувся до позивача з листом № 10/12 від 05.04.2019, в якому просив позивача направити представника для повторного огляду ІТП ТР № 002/тр-1558 за адресою пров. Горького 35, 37, 39 (с. Троєщина). При цьому, виконавцем зазначеного листа є Коваленко В.А., що спростовує заперечення відповідача про те, що Коваленко В.А., який підписав акт як представник відповідача, не є його уповноваженим представником або співробітником.
2.7. Суд зауважив, що стягнення штрафу не є предметом розгляду в межах цього спору, а також дійшов висновку про відмову у задоволенні заявлених позивачем вимог про стягнення з відповідача 14  778,99 грн. інфляційних та 31  395,61 грн. 3% річних, оскільки позивачем не доведено отримання вимоги № 30/вих-1640517 від 14.05.2019 про сплату заборгованості в розмірі 700 248, 13 грн відповідачем, його довіреною особою або співробітником.
Розгляд справи в суді апеляційної інстанції та прийняте ним рішення 
3. Постановою від 19.01.2022 Північний апеляційний господарський суд апеляційну скаргу ТОВ "Район-Сервіс" на рішення Господарського суду міста Києва від 21.10.2021 залишив без задоволення;
рішення Господарського суду міста від 21.10.2021 - без змін (том 3, а. с. 58 - 70).
3.1. Апеляційний суд встановив, що матеріалами справи підтверджується здійснення управління будинком, розташованим за адресою м. Київ, вул. Лісківська, 23 (попередня назва вулиці - пров. Горького 35, 37, 39), ТОВ "Район-Сервіс", як і те, що управителем було вчинено дії, спрямовані на приєднання нового будинку до систем теплопостачання, а також подальшого укладення відповідного договору. Разом з тим, суд дійшов висновку, що приєднання не було завершено у встановлений спеціальним законом та Правилами користування спосіб, зокрема, шляхом укладення відповідного договору, що також не заперечувалось сторонами.
3.2. Оцінюючи надані сторонами докази, апеляційний суд дійшов висновку, що з огляду на наявність підключення будинку до тепломережі та системи теплопостачання виявлення відповідно до акта обстеження № 604/312 від 12.04.2019 самовільно встановленого теплолічильник Аква МВТ-2М НК-01, не прийнятого на комерційний облік та з показниками, мешканцями будинку за адресою м. Київ, вул. Лісківська, 23 (попередня назва вулиці - пров. Горького 35, 37, 39) протягом опалювального періоду листопад 2018 року - квітень 2019 року споживалась теплова енергія, за відсутності укладеного із теплопостачальною організацією КП  "Київтеплоенерго" договору. 
3.3. Суд зауважив, що у матеріалах справи відсутні докази проведення мешканцями будинку безпосередньо або ТОВ "Район-Сервіс" оплат на користь теплопостачальної організації - відповідача.
Відтак, з огляду на положення пункту 40 Правил користування споживач теплової енергії, частини шостої статті 19 Закону України "Про теплопостачання", пункт 1 частини першої статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" та умови договору №4 від 31.05.2017 про передачу житлового будинку управителю - ТОВ "Район-сервіс", суд дійшов висновку, що обов`язок розрахуватись за поставлену відповідачеві позивачем теплову енергію належить саме на ТОВ "Район-Сервіс".
3.4. Апеляційний суд відхилив як необґрунтовані доводи ТОВ "Район-Сервіс" щодо відсутності підстав для стягнення вартості спожитих послуг з огляду на відсутність укладеного між сторонами договору, що виключає існування між ними будь-яких зобов`язальних відносин, оскільки обов`язок розрахуватись за спожиті послуги виникає у зв`язку із самим фактом споживання послуг, а не на підставі договору. Відтак, відсутність договору у цьому випадку не підтверджує відсутність обов`язку здійснити оплату спожитих послуг.
3.5. Також суд зауважив, що притягнення особи до відповідальності за порушення вимоги спеціального законодавства у вигляді штрафу (як міри відповідальності) не виключає та не обмежує постачальника поставлених, але неоплачених послуг, права стягнути фактичну вартість таких послуг.
3.6. Крім того, суд дійшов висновку, що Договір від 11.12.2018 про постачання електричної енергії споживачу підтверджує лише сам факт отримання відповідачем електричної енергії, однак не містить інформації щодо використання такої електроенергії. Суд зазначив, що за загальними принципами надання та споживання житлово-комунальних послуг з опалення здійснюється шляхом споживання кінцевим споживачем саме теплової, а не електричної енергії, тому відповідач мав надати суду докази споживання електричної енергії протягом спірного періоду у таких обсягах, наприклад значно більших, ніж протягом літніх місяців, оцінивши які суд міг би дійти безсумнівного висновку, що мешканці будинку, управителем якого виступає відповідач, дійсно споживали електричну енергію з метою обігріву своїх квартир. Разом з тим, таких доказів матеріали справи не містять.
3.7. Суд дійшов висновку про безпідставність доводів відповідача про невідповідність дій суду вимогам процесуального законодавства у частині прийняття заяви про збільшення позовних вимог, оскільки подана позивачем заява про збільшення позовних вимог не містить нових вимог, а позивачем акцентовано увагу суду на неправильному проведенні розрахунку, що і зумовило збільшення вимог після усунення арифметичних помилок. 
Зважаючи на викладене, апеляційний суд погодився із висновками суду першої інстанції про наявність фактичних, та, відповідно, правових підстав для задоволення вимог позивача про стягнення суми основного боргу у розмірі 1  136  845,17 грн. При цьому, судом не переглядалось судове рішення в частині вимог про стягнення 14  778,99 грн. інфляційних втрат та 31  395,61 грн. 3% річних, оскільки зі змісту апеляційної скарги та її прохальної частини вбачається оскарження рішення суду першої інстанції в частині лише задоволених судом вимог про стягнення суми основного боргу.
КАСАЦІЙНЕ ПРОВАДЖЕННЯ У ВЕРХОВНОМУ СУДІ
4. ТОВ "Район-Сервіс" 16.02.2022 звернулось до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Господарського суду міста Києва від 21.10.2021 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 19.01.2022 у справі № 910/8517/20.
5. Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи № 910/8517/20 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Погребняк В.Я., судді - Білоус В.В., Жуков С.В., що підтверджується протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 17.02.2022.
6. Ухвалою Верховного Суду від 30.05.2022 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ТОВ "Район-Сервіс", датою проведення судового засідання визначено 12.07.2022.
7. У зв`язку з відпусткою судді Білоуса В.В. автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи № 910/8517/20 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Погребняк В.Я., судді - Васьковський О.В., Жуков С.В., що підтверджується протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.07.2022.
8. Ухвалою від 12.07.2022 Верховний Суд відклав розгляд касаційної скарги ТОВ "Район-Сервіс" на рішення Господарського суду міста Києва від 21.10.2021 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 19.01.2022;
повідомив учасників справи, що розгляд касаційної скарги ТОВ "Район-Сервіс" на рішення Господарського суду міста Києва від 21.10.2021 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 19.01.2022 відбудеться 02.08.2022 о 12:15.
9. Автоматизованою системою документообігу суду у зв`язку з перебуванням судді у відпустці для розгляду справи № 910/8517/20 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Погребняк В.Я., судді - Білоус В.В., Жуков С.В., що підтверджується протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.07.2022.
10. Від КП "Київтеплоенерго" (структурний підрозділ "Енергозбут") надійшов відзив на касаційну скаргу, в якому представник структурного підрозділу просив касаційну скаргу ТОВ "Район-Сервіс" залишити без задоволення, оскаржувані рішення залишити без змін.
11. В судове засідання 02.08.2022 з`явилися уповноважені представники позивача і відповідача і надали пояснення в обґрунтування вимог і заперечень по суті справи.
УЗАГАЛЬНЕНІ ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ 
Доводи скаржника
(ТОВ "Район-Сервіс")
12. Скаржник доводив, що акт обстеження № 604/312 від 12.04.2019 не є допустимим доказом, який підтверджує обставини щодо фактичного використання відповідачем тепла, оскільки відповідачем неодноразово наголошувалося і надавалися належні докази в судах першої та другої інстанцій про те, що відповідачем ніколи не споживалась теплова енергія і це фактично неможливо, оскільки система теплоспоживання не була введена в експлуатацію. При цьому, скаржник зауважив, що обстеження 12.04.2019 представниками КП "Київтеплоенерго" у житловому будинку за адресою вул. Лісківська, 23 у місті Києві не проводилося, що підтверджується показами свідка ОСОБА_1 у суді та його нотаріальною заявою в порядку статті 88 ГПК України; в акті відсутня інформація про те, що обстеження проводилось в присутності представників відповідачів, що також підтверджує відсутність таких подій; про акт відповідачу стало відомо лише при розгляді справи в суді першої інстанції; акт на адресу відповідача не надсилався, представники відповідача його теж не отримували; в акті міститься інформація про те, що під час обстеження виявлено теплолічильник Аква МВТ-2М НК-01, який не прийнятий на комерційний облік, однак суд не задовольнив клопотання про надання інших доказів на підтвердження наявності такого лічильника; представник позивача не міг пояснити чому акт було складено 12.04.2019, а позов було подано лише 16.06.2020.
12.1. Скаржник аргументував, що апеляційний суд необґрунтовано зазначив, що в літній період споживання електроенергії був майже однаковий із зимнім періодом.
12.2. Також скаржник звернув увагу, що зі змісту листів КП "Київтеплоенерго" від 16.10.2018 № 002/956, СП "Енергозбут" від 13.11.2018 № 301 вих/1-2749 та від 13.05.2019 № 30/вих/1-7110 вбачається, що будинок фактично не приєднано до теплових мереж, а також відсутня інформація про наявність заборгованості у відповідача перед позивачем.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Щодо меж розгляду справи судом касаційної інстанції
13. Відповідно до статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
14. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 310, частиною другою статті 313 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.
15. З урахуванням повноважень касаційного суду відповідно до статті 300 ГПК України, Верховний Суд вважає прийнятною касаційну скаргу щодо доводів скаржника, зазначених в пунктах 12 - 12.2. описової частини цієї постанови.
Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанцій
Щодо застосування норм матеріального та процесуального права та мотивів прийняття (відхилення) доводів касаційної скарги 
16. За приписами частини першої статті 9 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", частини шостої статті 19 Закону України "Про теплопостачання", який  визначає основні правові, економічні та організаційні засади діяльності на об`єктах сфери теплопостачання та регулює відносини, пов`язані з виробництвом, транспортуванням, постачанням та використанням теплової енергії, споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію (спожиті житлово-комунальні послуг), якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.
17. Аналіз зазначених норм Закону дає підстави для висновку про те, що оплата за фактично отриману теплову енергію в якості житлово-комунальної послуги не ставиться законодавцем в залежність від наявності чи відсутності договірних відносин між споживачем та постачальником, оскільки так оплата повинна здійснюється за фактично надані послуги (аналогічна правова позиція наведена в постановах Верховного Суду від 11.04.2018 у справі № 904/2238/17, від 16.10.2018 у справі № 904/7377/17).
18. З огляду на положення статей 74, 76 - 77 ГПК України, за відсутності укладеного договору про теплопостачання для стягнення заборгованості за поставлену позивачем та спожиту відповідачем теплову енергію, доказуванню підлягає зокрема, факт поставки/споживання такої теплової енергії, кількість спожитої теплової енергії та її вартість.
18.1. Відповідно до статті 79 ГПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
18.2. Належність доказів нерозривно пов`язана з предметом доказування у справі, який, в свою чергу, визначається предметом позову. Належність доказів - спроможність фактичних даних містити інформацію щодо обставин, які входять до предмета доказування, слугувати аргументами (посилками) у процесі встановлення об`єктивної істини.
19. Верховний Суд звертає увагу, що згідно з частиною першою статті 74 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять до предмета доказування.
19.1. Необхідність доводити обставини, на які учасник справи посилається як на підставу своїх вимог і заперечень в господарському процесі, є складовою обов`язку сприяти всебічному, повному та об`єктивному встановленню усіх обставин справи, що передбачає, зокрема, подання належних доказів, тобто таких, що підтверджують обставини, які входять у предмет доказування у справі, з відповідним посиланням на те, які обставини цей доказ підтверджує (такий висновок узгоджується із правовою позицією, викладеною у постановах Верховного Суду від 05.02.2019 у справі № 914/1131/18, від 26.02.2019 у справі № 914/385/18, від 10.04.2019 у справі № 904/6455/17, від 05.11.2019 у справі № 915/641/18).
20. При цьому, одним з основних принципів господарського судочинства є принцип змагальності, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається на підтвердження чи заперечення вимог.
20.1. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (близька за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 20.08.2020 у справі № 914/1680/18).
Щодо розгляду касаційної скарги по суті
21. Як вбачається з матеріалів справи та оскаржуваних судових рішень, задовольняючи позовні вимоги, місцевий суд, з яким у подальшому погодився суд апеляційної інстанції, виходив із наявності складеного12.04.2019 акта обстеження № 604/312 щодо ТОВ "Район-Сервіс", на підставі якого позивачем здійснено нарахування за споживання теплової енергії за навантаженням з листопада 2018 року по квітень 2019 року включно в розмірі 1  136  845,17 грн., а також 14  778,99 грн. інфляційних та 31  395,61 грн. 3% річних, які позивач просив стягнути в судовому порядку.
21.1. Надаючи оцінку акту як доказу на підтвердження отримання відповідачем теплової енергії, суди встановили, що під час обстеження виявлено теплолічильник Аква МВТ-2М НК-01, який не прийнято на комерційний облік.
21.2. При цьому, зі змісту оскаржуваних рішень вбачається, що суди попередніх інстанцій дійшли суперечливих висновків щодо можливості використання такого приладу на підтвердження постачання теплоенергії відповідачу. 
21.3. Так, судами попередніх інстанцій зазначено, що такий лічильник є самовільно встановленим, його не прийнятого на комерційний облік. Встановивши наявність зафіксованих показників, суди дійшли висновку, що ними підтверджується факт постачання теплової енергії. 
21.4. Разом з тим, судами не прийнято до уваги, що відповідно до акта обстеження № 604/312 від 12.04.2019 були встановлені показники лише станом на момент його складання. Однак, з урахуванням того, що попередні показники позивачем не зазначено і судами факт фіксування попередніх показників не встановлено, тому відсутня можливість достеменно встановити різницю між показниками до та після самовільного встановлення такого лічильника відповідачем. Тобто, наявність лічильника з показниками сама по собі не підтверджує, що такий лічильник використовувався і наявні в ньому показники є фіксацією результату використання теплової мережі позивача.
22. Також, встановивши модель зазначеного лічильника та відсутність його опломбування, судами не досліджено обставини щодо його встановлення, рік його випуску, чи є такий лічильник справним і чи може ним здійснювати облік використання теплової енергії як такий.
23. Верховний Суд також погоджується з доводами скаржника про передчасність висновків судів попередніх інстанцій про те, що ОСОБА_2 , підпис якого за твердженнями позивача наявний на акті, є працівником або уповноваженою особою ТОВ "Район-Сервіс".
23.1. Так, зі змісту оскаржуваних рішень та матеріалів справи не вбачається, що така особа була викликана та допитана у судовому засіданні, будь-яких доказів (довіреностей, протоколів зборів, витягів з ЄДРПОУ, ордерів, копії посвідчення, податкових відомостей щодо сплати податків тощо), окрім листа від 05.04.2019 вих.10/12, на підтвердження представництва зазначеною особою ТОВ "Район Сервіс" позивачем не надано. Судами наявність інших доказів, які б підтверджували такі обставини, не встановлено. При цьому, судами не встановлено обставин зазначення прізвища та контактних даних ОСОБА_2 на зазначеному листі, не встановлено його посаду, посадові обов`язки у ТОВ "Район-Сервіс".
23.2. Крім того, в матеріалах справи вбачається наявність договору від 01/03-19 від 01.03.2019 про виконання робіт з виготовлення, поставки та монтажу технологічного обладнання (копія договору була надана КП "Київтеплоенерго" разом із клопотання про виклик свідка ОСОБА_1 для допиту), який підписано від імені ТОВ "Форіч" генеральним директором Коваленком  В.А. (том 1, а. с.127). 
23.3. З огляду на зазначене, висновки місцевого суду, з яким у подальшому погодився апеляційний суд, про те, що ОСОБА_2 є працівником/представником ТОВ "Район-Сервіс" є передчасними, оскільки наявність даних зазначеної особи на листі від 05.04.2019 вих.10/12 не є належним та допустимим доказом на підтвердження наявності у такої особи повноважень та обов`язків як представника ТОВ "Район-Сервіс". Водночас інші докази (заява свідка ОСОБА_1 , подані в порядку статті 88 ГПК України) та заперечення скаржника щодо відсутності повноважень у ОСОБА_2 представляти інтереси ТОВ "Район-Сервіс" судами не спростовано.
24. Системний аналіз доводів скаржника та змісту оскаржуваних судових рішень дає підстави для висновку про те, що судами попередніх інстанцій під час розгляду справи не враховано приписи частини третьої статті 86 ГПК України, а саме, те що суд повинен надати оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу, який міститься у матеріалах справи (у тому числі, показам свідків, поданим в порядку статті 88 ГПК України).
25. Враховуючи зазначене, Верховний Суд вважає обґрунтованими заперечення скаржника щодо достовірності зазначеної у акті інформації, а відтак належності акта як доказу, який відповідає положенням статей 76-77 ГПК України, оскільки судами попередніх інстанцій не спростовано належними та допустимими доказами доводи відповідача щодо наявності у фізичної особи ОСОБА_2 права представляти його інтереси, належного повідомлення відповідача щодо наявності виявлених порушень, проведення перевірки і, як наслідок, законності складання такого акта позивачем, що в свою чергу свідчить про передчасність висновків судів попередніх інстанцій про надання позивачем відповідачу житлово-комунальних послуг із постачання тепла.
Відтак, оскільки судами не виконані вимоги норм процесуального права у вирішенні відповідного спору, Верховний Суд вважає передчасним формування висновку щодо доказового значення, зокрема, щодо розміру задоволених позовних вимог про стягнення нарахованих за споживання теплової енергії за навантаженням з листопада 2018 року по квітень 2019 року включно в розмірі 1 136 845,17 грн у контексті спірних правовідносин.
26. Відповідно до частин першої-п`ятої статті 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
27. Колегія суддів за результатами розгляду касаційної скарги дійшла висновку, що при вирішенні цього спору попередні судові інстанції не дотримались вимог статей 86, 236, 238 ГПК України щодо прийняття судового рішення на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи як в цілому, так і кожного доказу окремо, керуючись законом, що унеможливило встановлення усіх фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, а тому оскаржувані судові рішення підлягають скасуванню як такі, що прийняті з порушенням норм процесуального права, а справа, з огляду на положення статті 300, частини шостої статті 310 ГПК України, направленню на новий розгляд. 
27.1. Під час нового розгляду справи місцевому господарському суду слід врахувати наведене, дослідити та об`єктивно оцінити аргументи учасників справи щодо наявності/відсутності повноважень у фізичної особи ОСОБА_2 права представляти інтереси ТОВ "Район-Сервіс", належного повідомлення відповідача щодо наявності виявлених порушень та нарахування заборгованості, проведення перевірки законності складання такого акта позивачем, щодо наявності/відсутності у будинку альтернативних джерел теплопостачання та наявності/відсутності обставин введення в оману позивача шляхом надання підроблених документів і всі зібрані у справі докази в їх сукупності, залежно від встановленого прийняти обґрунтоване і законне судове рішення.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
28. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 308 передбачено, що суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема, за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.
29. Частиною шостою статті 310 ГПК України визначено, що підставою для скасування судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, що перешкоджають подальшому провадженню у справі.
30. Справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції (частина четверта статті 310 ГПК України).
31. З огляду на зазначене касаційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду апеляційної інстанції та рішення місцевого суду - скасуванню з направленням справи на новий розгляд до Господарського суду міста Києва. 
32. Під час нового розгляду справи місцевому господарському суду слід врахувати наведене, дослідити та об`єктивно оцінити аргументи учасників справи і всі зібрані у справі докази в їх сукупності та, залежно від встановленого, прийняти обґрунтоване і законне судове рішення.
Судові витрати 
33. Оскільки у цьому касаційному провадженні спір по суті не вирішується, а справа підлягає передачі до місцевого суду на новий розгляд, відповідно до статті 129 ГПК України суд касаційної інстанції не здійснює розподіл судових витрат.
На підставі викладеного та керуючись статтями 240, 300, 308, 310, 315, 317, 326 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду,-
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Район-Сервіс" задовольнити.
2. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 19.01.2022 та рішення Господарського суду міста Киває від 21.10.2021 у справі №910/8517/20 скасувати;
3. Справу № 910/8517/20 направити на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                          В.Я. Погребняк

Судді                                                                                                    В.В. Білоус

                                                                                                    С.В. Жуков