УХВАЛА
11 травня 2022 року  
Київ
справа №380/22572/21
адміністративне провадження №К/990/10271/22
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Стеценка С.Г.,
суддів: Коваленко Н.В.,  Рибачука А.І., 
перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення  Львівського окружного адміністративного суду від 3 лютого 2022 року та  постанову  Восьмого апеляційного адміністративного суду від 26 квітня 2022 року у справі  № 380/22572/21 за позовом  ОСОБА_1 до   Головного управління Пенсійного фонду України в Львівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання до вчинення дій,
УСТАНОВИВ:
До Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Львівській області, в якій позивач просила:
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління ПФУ у Львівській області щодо відмови у проведенні перерахунку та поновлення виплати пенсії позивачу;
- зобов`язати Головне управління ПФУ у Львівській області здійснити на загальних підставах перерахунок пенсії за віком, починаючи з 07.10.2009, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003  1058- ІV, як непрацюючому пенсіонерові та дитині війни, на підставі документів, які перебувають у пенсійній справі, із застосуванням усіх підвищень, надбавок та доплат, передбачених пенсійним законодавством України на момент поновлення виплати пенсії, не менше мінімальної пенсії у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, з проведенням на загальних підставах, без обмеження часом, індексації та масових перерахунків пенсії у 2017 - 2021 роках і надалі, відповідно до пенсійної реформи України, з урахуванням наступних змін у пенсійному законодавстві.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 3 лютого 2022 року, яке залишене без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 26 квітня 2022 року, у задоволенні адміністративного позову відмовлено. 
27 квітня 2022 року через систему «Електронний Суд» надійшла касаційна скарга представника позивача на вищезазначені рішення судів попередніх інстанцій. 
08 лютого 2020 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ" від 15 січня 2020 року  460-IX.
У зв`язку з цим, відповідно до частин першої та четвертої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом. Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, зокрема, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права  без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.
Підставою для відкриття касаційного провадження у справі є оскарження судових рішень, визначених частиною першою  статті 328 КАС України, з посиланням скаржника у касаційній скарзі на  пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України, а саме на те, що судами першої та апеляційної інстанцій не враховано висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 20 травня 2020 року у справі  815/1226/18 та у постанові Верховного Суду від 20 січня 2022 року у справі  280/4551/21.   
Також у своїй касаційній скарзі заявник наводить інші факти неправильного застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які, на думку колегії суддів, потребують ретельної перевірки.
Також в касаційній скарзі позивач посилається на те, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування правових позицій Великої Палати Верховного Суду та Верховного Суду, які висловлені у постановах від 17 липня 2018 року у справі 211/1789/17, від 31 січня 2019 року у справі 520/9721/16-а, від 01 жовтня 2019 року у справі 826/3943/16-а, від 27 листопада 2019 року у справі 748/696/17, від 20 травня 2020 року у справі 815/1226/18, від 09 січня 2021 року у справі 489/473/17, від 17 березня 2021 року у справі 454/2238/16-а, в яких зазначені висновки щодо можливість подачі заяви як особисто пенсіонером, так і його уповноваженим представником та щодо компенсації втрати доходу за затримку виплати пенсії.
Крім того, скаржник навів наступні підстави для прийняття та розгляду касаційної скарги Верховним Судом: справа стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, має виняткове значення для скаржника з огляду на те, що стосується соціального забезпечення позивачки та її конституційного права на отримання пенсії.
Також до касаційної скарги додано клопотання про звільнення від сплати судового збору, яке обґрунтовано похилим віком та тяжким матеріальним становищем. Відсутність доходу у позивача підтверджується відомостями з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків за 2020 рік та відомостями Служби національного страхування Ізраїлю.
Вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження, колегія суддів виходила із наступного.
Частиною 2 ст. 132 КАС України передбачено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 КАС України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.
Умови, за яких суд може, зокрема, звільнити від сплати судового збору та перелік суб`єктів, до яких таке звільнення застосовується, обумовлені ст. 8 Закону України "Про судовий збір".
Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України "Про судовий збір", враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.
Колегія суддів зазначає, що оскільки із наданих доказів встановлено, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний (2020) рік, а тому наявні підстави для звільнення його від сплати судового збору за подання касаційної скарги.
Питання відповідності позиції суду першої та апеляційної інстанції вищезазначеним висновкам, яке необхідне для формування єдиної правозастосовчої практики, потребує ретельної перевірки, яку неможливо виконати на стадії відкриття касаційного провадження, тому враховуючи предмет даного спору, суть і характер спірних правовідносин, їх суб`єктний склад, предмет доказування, а також проаналізувавши підстави, на якій подано касаційну скаргу у цій справі, з метою перевірки зазначених обставин, колегія суддів вважає за необхідне здійснити касаційний перегляд рішення Львівського окружного адміністративного суду від 3 лютого 2022 року та постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 26 квітня 2022 року у цій справі. 
Касаційна скарга відповідає вимогам статті 330 КАС України, підстави для повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження відсутні.
Керуючись статтями 248, 328, 334, 335, 338, 355, 359 КАС України, Суд
УХВАЛИВ :
Звільнити ОСОБА_1  від сплати судового збору за подання касаційної скарги на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 3 лютого 2022 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 26 квітня 2022 року  у справі  380/22572/21.
Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 3 лютого 2022 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 26 квітня 2022 року  у справі  380/22572/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Львівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання до вчинення дій.
Витребувати з Львівського окружного адміністративного суду справу  380/22572/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Львівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання до вчинення дій.
Надіслати учасникам справи копію цієї ухвали разом із копією касаційної скарги та доданими до скарги матеріалами.
Встановити строк для подачі відзиву на касаційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цієї ухвали та роз`яснити, що до відзиву додаються докази надсилання (надання) його копій та доданих до нього документів іншим учасникам справи.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

С.Г. Стеценко
Н.В. Коваленко 
 А.І. Рибачук ,
Судді Верховного Суду