КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М           У К Р А Ї Н И
 
17 травня 2022 року                                                                       м. Київ
 
Унікальний номер справи № 758/6389/19
 Апеляційне провадження № 22-ц/824/6379/2022
 
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:  головуючого - Левенця Б.Б.,
суддів - Борисової О.В., Ратнікової В.М., 
за участю секретаря судового засідання - Гаврюшенко К.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 18 січня 2022 року, постановлену під головуванням судді Захарчук С.С., у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна, приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Юхименко Ольга Леонідівна про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, -
 
в с т а н о в и в :
 
У травні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом, у якому просила визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 7958 від 10 квітня 2019 року, вчинений приватним нотаріусом КМНО Харою Н.С.
Зазначала, що 10 квітня 2019 року приватним нотаріусом КМНО Харою Н.С. було вчинено виконавчий напис, відповідно до якого стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Перший український міжнародний банк» суму заборгованості у розмірі 16 879,93 грн.
30 квітня 2019 року на підставі заяви стягувача та вищевказаного виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Юхименко О.Л. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 59003771. 
Разом з тим, вважає, що зазначений виконавчий напис вчинено з порушенням вимог чинного законодавства, а тому він має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню. Банком не було надано документів, які можуть слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог відповідача до позивача. Крім того, відповідачем було пропущено строк звернення із заявою про вчинення виконавчого напису (а.с. 1-5).
Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 22 квітня 2020 року позов ОСОБА_1 до АТ «Перший український міжнародний банк», треті особи: приватний нотаріус КМНО Хара Н.С., приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Юхименко О.Л. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - задоволено. Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 10 квітня 2019 року, зареєстрований у реєстрі під № 7958, вчинений приватним нотаріусом КМНО Харою Н.С. Стягнуто з АТ «Перший український міжнародний банк» на користь ОСОБА_1 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп. судового збору (а.с. 123-125).
У січні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про роз`яснення рішення Подільського районного суду м. Києва від 22 квітня 2020 року, оскільки зі змісту рішення не зрозуміло чи вважав суд доведеним той факт, що вчинення виконавчого напису було здійснено нотаріусом із пропущенням строків позовної давності та чи строки позовної давності та строки, які визначені в ч. 1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат» є самостійними правовими категоріями, які між собою жодним чином не співвідносяться. Таким чином, рішення суду в частині висновку про порушення строку вчинення виконавчого напису є незрозумілим та може тлумачитися неоднозначно (а.с. 146-149).
Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 18 січня 2022 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про роз`яснення рішення Подільського районного суду м. Києва від 22 квітня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до АТ «Перший український міжнародний банк», треті особи: приватний нотаріус КМНО Хара Н.С., приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Юхименко О.Л. про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню (а.с. 160-161).
Не погодившись з ухвалою районного суду, 02 лютого 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з апеляційною скаргою, у якій просила скасувати оскаржувану ухвалу та ухвалити нове рішення, яким направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, розгляд апеляційної скарги просила здійснити без присутності апелянта (а.с. 168-177).
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначила, що суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального права, не надав оцінку доводам заяви, з якими пов`язується незрозумілість судового рішення та не вказав про їх необґрунтованість чи помилковість з посиланням на відповідні частини ухваленого рішення по справі. Звертала увагу на те, що оскільки рішення суду у частині висновку про порушення строку вчинення виконавчого напису не є чітким та може трактуватися двозначно, вона фактично позбавлена можливості порушити питання про юридичну відповідальність приватного нотаріуса КМНО Хари Н.С., яка безпідставно видала виконавчий документ.
 
Особи, які беруть участь у справі до суду не прибули, про розгляд справи апеляційним судом були сповіщені повідомленнями на зазначені ними адреси електронної пошти та телефонограмами із забезпеченням технічної фіксації таких повідомлень, тобто належним чином, про що у справі є докази. Представник апелянта ОСОБА_1 - адвокат Занкевич Н.В. подав письмове клопотання в якому підтримав подану апеляційну скаргу і просив її задовольнити, розгляд справи здійснити за відсутності сторони апелянта (а.с. 186-192).
Виходячи з положень ст. 13 ЦПК України кожна сторона розпоряджається своїми правами на власний розсуд, у т.ч. правом визначити свою участь в тому чи іншому судовому засіданні. Явка до суду апеляційної інстанції не є обов`язковою.
Поряд з цим, Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово наголошував, що національні суди мають організовувати судові провадження таким чином, щоб забезпечити їх ефективність та відсутність затримок (див. рішення ЄСПЛ від 02.12.2010 у справі «Шульга проти України», № 16652/04). При цьому запобігати неналежній і такій, що затягує справу, поведінці сторін у цивільному процесі - завдання саме державних органів (див. рішення ЄСПЛ від 20.01.2011 у справі «Мусієнко проти України», № 26976/06).
Зважаючи на вимоги ч.ч. 9, 11 ст. 128, ч. 5 ст. 130, ч. 2 ст. 372 ЦПК України колегія суддів визнала повідомлення належним, а неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розглядові справи.
 
Дослідивши матеріали справи, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
 
Відмовляючи у задоволенні заяви про роз`яснення судового рішення суд першої інстанції виходив з того, що підстави, передбачені ст. 271 ЦПК України для роз`яснення рішення суду відсутні.
Колегія суддів погодилась з таким висновком суду виходячи з наступного.
 
Судом встановлено, що рішенням Подільського районного суду м. Києва від 22 квітня 2020 року позов ОСОБА_1 до АТ «Перший український міжнародний банк», треті особи: приватний нотаріус КМНО Хара Н.С., приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Юхименко О.Л. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - задоволено. Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 10 квітня 2019 року, зареєстрований у реєстрі під № 7958, вчинений приватним нотаріусом КМНО Харою Н.С. Стягнуто з АТ «Перший український міжнародний банк» на користь ОСОБА_1 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп. судового збору (а.с. 123-125).
Задовольняючи позовну заяву суд першої інстанції виходив з того, що у порушення Закону України «Про нотаріат» нотаріус при вчиненні напису не переконався належним чином у безспірності сум, що підлягають стягненню з позивача на користь банку, безспірності характеру правовідносин між сторонами.
У справі відсутні докази оскарження рішення Подільського районного суду м. Києва від 22 квітня 2020 року особами, які брали участь у розгляді справи. 
За змістом ч. 1 ст. 271 ЦПК України за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення.
Подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання (ч. 2 ст. 271 ЦПК України).
Зі змісту зазначеної статті вбачається, що незрозумілим є рішення суду, в якому припускається декілька варіантів тлумачення. Таким чином, приводом для роз`яснення рішення суду є утруднення чи неможливість його виконання.
Роз`яснення рішення суду можливе тоді, коли воно не містить недоліків, що можуть бути усунені лише ухваленням додаткового рішення, а є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію. Зазначене питання розглядається судом, що ухвалив рішення, і в ухвалі суд викладає більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Роз`яснення рішення не допускається, якщо воно виконане або закінчився установлений законом строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до виконання.
Якщо фактично порушено питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, у тому числі й роз`яснення мотивів ухваленого рішення, суд ухвалою відмовляє в роз`ясненні рішення.
Враховуючи викладене, колегія суддів погодилася з тим, що рішення суду, зокрема його резолютивна частина, є чітким за змістом, зрозумілим, оскільки не містить положень, стосовно яких можуть виникнути суперечності щодо його розуміння, в мотивувальній частині рішення викладені норми законодавчих актів, на підставі яких суд дійшов висновків по цивільній справі, дане рішення не допускає подвійного тлумачення, особи, які беруть участь у справі висновків районного суду по суті спору не оскаржували, передбачених процесуальним законом (ст. 271 ЦПК України) підстав для роз`яснення рішення судом не встановлено, а тому й відсутні підстави для задоволення заяви про роз`яснення рішення суду.
При цьому, заявник посилалася на те, що незрозумілим є рішення суду в частині висновків чи вважав суд доведеним той факт, що вчинення виконавчого напису було здійснено нотаріусом із пропущенням строків позовної давності та чи строки позовної давності та строки, які визначені в ч. 1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат» є самостійними правовими категоріями, хоча у позовній заяві було зазначено це, як підставу обґрунтування позовної заяви.
Тобто фактично заявник посилалася на відсутність належного обґрунтування (необґрунтованість) рішення суду у зв`язку з тим, що районний суд ухвалив рішення по суті спору, проте не з`ясував і не надав в мотивувальній частині рішення оцінки і висновків щодо тих обставин, на які позивачка ОСОБА_1 посилалася як на підставу своїх позовних вимог, що є підставою для оскарження (повністю або в частині висновків мотивувальної частини) рішення Подільського районного суду м. Києва від 22 квітня 2020 року в апеляційному порядку.
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що порушені заявником питання не стосуються обставин, за яких судове рішення може бути роз`яснено, а доводи апелянта не можуть бути підставою для скасування ухвали суду першої інстанції про відмову у роз`ясненні рішення суду.
Отже, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для скасування оскаржуваної ухвали про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 про роз`яснення судового рішення.
Враховуючи наведені обставини та вимоги ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Доводи апелянта цих висновків не спростовують, тому колегія суддів їх відхилила. 
 
Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст.ст. 381-384 ЦПК України, -

             п о с т а н о в и в :
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення. 
Ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 18 січня 2022 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно з моменту прийняття і оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає.
Дата складання повного судового рішення - 17 травня 2022 року.
 
Судді Київського апеляційного суду:                                          Б.Б. Левенець

                                                                                                          О.В. Борисова

В.М. Ратнікова