Постанова
Іменем України
 
08 червня 2022 року
м. Київ
 
справа № 463/2303/20
провадження № 61-19713св21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Антоненко Н. О. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Русинчука М. М.,
 
учасники справи:
 
стягувач - товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвент»,
боржник - ОСОБА_1 , 
особа, дії якої оскаржуються - приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Пиць Андрій Андрійович,
 
розглянувши в попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвент» на ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 17 листопада 2020 року в складі Стрепка Н. Л. та на постанову Львівського апеляційного суду від 01 червня 2021 року в складі колегії суддів Бойко С. М., Копняк С. М., Ніткевича А. В.,
 
ВСТАНОВИВ :
 
Історія справи
Короткий зміст вимог скарги
 
У березні 2020 року ТОВ «Фінансова компанія «Інвент» звернулося зі скаргою на дії та бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиця А. А. 
Скаргу мотивує тим, що рішенням Личаківського районного суду міста Львова від 31 липня 2012 року в справі № 2/1312/415/2012 задоволено позовні вимоги ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь банку заборгованості за кредитним договором № 39/07-МК від 22 березня 2007 року, що в загальному розмірі в гривневому еквіваленті становить 214 814,98 грн, яка складається з: 13 201,11 дол. США - тіло кредиту (105 516,47 еквівалент в грн); 8 584,33 дол. США - відсотки за користуванням кредитними коштами (68 614,5 еквівалент в грн); 40 683,96 грн - пеня, а також судові витрати по 910 грн з кожного відповідача. 
 
На виконання вказаного рішення видано виконавчі листи № 2-1312/415, які неодноразово пред`являлися до виконання стягувачем, проте щоразу поверталися без виконання. 
 
30 жовтня 2013 року виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 38071326, відкритого на підставі виконавчого листа № 2-5820/11 про стягнення з  ОСОБА_2  на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованості, у зв`язку зі смертю боржника.
 
Відповідно до укладених за результатами електронного аукціону договорів від 15 травня 2019 року ТОВ «Фінансова компанія «Інвент» набуло усіх прав та обов`язків первісного кредитора за кредитним договором № 39/07-МК від 22 березня 2007 року.
 
Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 15 серпня 2019 року в справі № 2-5820/11 замінено стягувача з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на ТОВ «Фінансова компанія «Інвент». Вказана заява в розумінні пункту 5 частин першої та другої статті 34 Закону України «Про виконавче провадження» встановлює обов`язок винесення постанови про зупинення виконавчого провадження. Зважаючи на відсутність актуальної інформації про хід виконання виконавчих листів № 2-5820/11, ТОВ «ФК» Інвент» надіслало до Личаківський ВДВС м. Львова заяву з відповідними доказами. 
 
02 березня 2020 року на адресу ТОВ «ФК «Інвент» надійшов лист приватного виконавця Пиця А. А. від 28 лютого 2020 року, в якому, окрім прохання повідомити рахунки для перерахування коштів, було вказано, що у нього на виконанні перебувало виконавче провадження № 58099670 з виконання виконавчого листа № 2-1312/15, виданого Личаківським районним судом м. Львова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованості за кредитним договором в сумі 214 814,93 грн, в межах якого 26 грудня 2019 року виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого проваджу на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження», а саме у зв`язку із фактичним виконанням в повному обсязі рішення суду.
 
ТОВ «ФК «Інвент» з правомірністю винесення постанови від 26 грудня 2019 року не погоджується, оскільки вона грубо порушує права ТОВ «ФК «Інвент» як стягувача, суперечить приписам Закону України «Про виконавче провадження», встановленій судовій практиці Верховного Суду та унеможливлює виконання в повному обсязі рішення Личаківського районного суду міста Львова у справі № 2/1312/415/2012 від 31 липня 2012 року. Зокрема, на думку скаржника суд, ухвалюючи рішення, стягнув кошти в іноземній валюті та вказав гривневий еквівалент на час ухвалення рішення, приватний виконавець виконав рішення в частині стягнення гривневого еквіваленту на час ухвалення рішення суду, що не може вважатись належним його виконанням. Виконавець, дізнавшись про заміну сторони виконавчого провадження, зобов`язаний був зупинити проведення виконавчих дій, чого не зробив.
 
Враховуючи наведене, стягувач просить: 
визнати неправомірною постанову приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиця А. А. про закінчення виконавчого провадження № 58099670 від 26 грудня 2019 року; 
визнання неправомірною бездіяльності приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиця А. А. в частині не вчинення в повному обсязі виконавчих дій, які призвели до невиконання рішення суду у виконавчому провадженні № 58099670 по виконавчому листу, виданому 24 квітня 2013 року Личаківським районним судом м. Львова; 
скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиця А. А. про закінчення виконавчого провадження № 58099670 від 26 грудня 2019 року; 
зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиця А. А. усунути порушення шляхом винесення постанови про відновлення виконавчого провадження та здійснити примусове виконання у повному обсязі виконавчого листа № 2-1312/15, виданого Личаківським районним судом м. Львова, у межах залишку заборгованості.
 
Короткий зміст ухвали суду першої інстанції та постанови апеляційного суду
 
Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 17 листопада 2020 року в задоволенні скарги відмовлено; стягнуто з ТОВ «ФК «Інвент» на користь приватного виконавця Пиця А. А. 4000 грн судових витрат.
 
Суд виходив з того, що посилання стягувача на порушення приватним виконавцем пункту 5 частин першої та другої статті 34 Закону України «Про виконавче провадження» щодо обов`язку зупинення виконавчого провадження не заслуговує на увагу, оскільки матеріали справи не містять доказів повідомлення приватного виконавця про подачу заяви про заміну стягувача у вказаному виконавчому провадженні, а тому приватний виконавець, здійснюючи виконавчі дії, не міг знати про такі обставини, що свідчить про відсутність підстав для зупинення вчинення виконавчих дій.
 
Щодо стягнення суми боргу в розмірі 214 814,98 грн суд зазначив, що приватним виконавцем не порушено вимог чинного законодавства, оскільки в рішенні суду та виконавчому листі вказано загальну суму боргу, яка підлягає стягненню, в гривні без визначення її еквіваленту в доларах США, рішення суду банком не оскаржувались. При пред`явленні до виконання виконавчого листа стягувач зазначив про стягнення з боржника саме 214 814,98 грн. Додатковим свідченням про волевиявлення стягувача про стягнення суми боргу в гривнях свідчить сплата авансового внеску на примусове виконання в розмірі 4 296,29 грн, що фактично становить 2 % від суми боргу (1,999%), який необхідно вносити на час пред`явлення виконавчого документу до виконання.
 
З наведених мотивів суд не застосував правову позицію, викладену в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року в справі № 761/12665/14-ц, оскільки під час розгляду справи встановлено, що у справі, яка була предметом розгляду касаційним судом, Шевченківський районний суд визначив в рішенні суду суму боргу в іноземній валюті з її відображенням в еквіваленті у гривні за офіційним курсом НБУ станом на день ухвалення, а в рішенні Личаківського районного суду м. Львова від 31 липня 2012 року загальну суму боргу визначено в гривні.
 
Не встановивши обставин істотного порушення приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Пицем А. А. вимог чинного законодавства при здійсненні виконавчого провадження № 58099670, суд першої інстанції зробив висновок про відмову в задоволенні скарги ТОВ «ФК «Інвент».
 
Постановою Львівського апеляційного суду від 01 червня 2021 року, з урахуванням додаткової постанови Львівського апеляційного суду від 17 вересня 2021 року, апеляційну скаргу ТОВ «ФК «Інвент» залишено без задоволення; ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 17 листопада 2020 року залишено без змін; стягнуто з ТОВ «ФК «Інвент» на користь приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиця А. А. витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4000 грн.
 
Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що висновки суду першої інстанції є правильними, підтверджуються наявними у справі доказами, яким суд дав належну правову оцінку. Доводи апеляційної скарги не спростовують цих висновків і не свідчать про порушення судом норм матеріального та процесуального права.
 
Аргументи учасників справи
 
У грудні 2021року ТОВ «ФК «Інвент» подало до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 17 листопада 2020 року та постанову Львівського апеляційного суду від 01 червня 2021 року, в якій просить скасувати оскаржені судові рішення як такі, що прийняті з неправильним застосуванням норм матеріального права й порушенням норм процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити скаргу в повному обсязі. 
 
Касаційна скарга мотивована тим, що суди зробили неправильний висновок про відмову в задоволенні скарги та невірно встановили фактичні обставини справи. Личаківський районний суд м. Львова, ухвалюючи 31 липня 2012 року рішення в справі № 2/1312/415/2012 про стягнення кредитної заборгованості з ОСОБА_1 , визначив суму боргу в іноземній валюті з її відображенням в еквіваленті у гривні за офіційним курсом НБУ станом на день ухвалення рішення. Суди, вирішуючи скаргу ТОВ «ФК «Інвент», помилково встановили, що в цій справі кредитна заборгованість визначена в гривні, без зазначення її в еквіваленті в доларах, адже 22 березня 2007 року між сторонами укладено кредитний договір № 39/07-МК, відповідно до умов якого відповідачу надавались кошти в розмірі 15 000 дол США. Судове рішення не може змінювати зміст договірних зобов`язань, що існували між сторонами, тобто воно залишається грошовим зобов`язанням в іноземній валюті та підлягає виконанню з урахуванням особливостей, визначених статтею 53 Закону України «Про виконавче провадження». При цьому зазначення у судовому рішенні про стягнення суми коштів в іноземній валюті з визначенням еквіваленту такої суми у гривні стягувачеві має бути перерахована вказана у резолютивній частині судового рішення сума в іноземній валюті, а не її еквівалент у гривні. 
 
Зазначає, що безпідставними є посилання судів на те, що стягувач, звертаючись із заявою про відкриття виконавчого провадження, просив стягнути на його користь суму в розмірі 214 814,98 грн, оскільки сума, яка підлягає стягненню, визначається у виконавчому листі згідно з резолютивною частиною рішення, яке звертається до виконання.
 
Крім того, суди не врахували висновки у подібних правовідносинах, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 761/12665/14-ц (провадження № 14-134цс18) та постановах Верховного Суду від 13 червня 2018 року в справі № 750/12868/16), від 15 липня 2020 року в справі № 711/12474/14, від 10 лютого 2021 року в справі № 2-2340/12. 
 
У січні 2022 року приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Пиць А. А. подав відзив на касаційну скаргу, в якому просив залишити її без задоволення, а оскаржувані судові рішення першої та апеляційної інстанцій - без змін, посилаючись на те, що ці судові рішення є законними та обґрунтованими. Вказував, що приватний виконавець під час виконання виконавчого листа про стягнення кредитної заборгованості з ОСОБА_1 діяв в межах закону, оскільки рішенням суду визначена сума заборгованості в національній валюті гривні без зазначення іноземної валюти. Таку ж суму заборгованості в національній валюті, що була визначена судом, просив стягнути банк у заяві про прийняття до примусового виконання виконавчого документа. 
 
Разом з відзивом приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Пиць А. А. подав клопотання про стягнення з ТОВ «ФК «Інвент» на його користь витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000 грн.
 
Рух справи
 
Ухвалою Верховного Суду від 16 грудня 2021 року відкрито касаційне провадження в справі. 
 
Фактичні обставини справи
 
Суди встановили, що ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в 2012 році звернулось до Личаківського районного суду м. Львова з позовною заявою про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованості по кредитному договору в сумі 20 052,43 дол. США та 274 363,80 грн, що в загальному розмірі згідно з курсом НБУ становить 434 255,86 грн.  
 
Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 31 липня 2012 року в справі № 2/1312/415/2012 позов задоволено, стягнено солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Фінанси та Кредит» заборгованість по кредитному договору № 39/07-МК від 22 березня 2007 року, яка в сумі в гривневому еквіваленті становить 214 814,98 грн та складається з: 13 201,11 дол. США (еквівалент 10 5516,47 грн) тіло кредиту; 8 584,33 дол. США (еквівалент 68 614,55 грн) відсотки за користування кредитом та 40 683,96 грн пеня.
 
На виконання вказаного рішення суду 13 грудня 2012 року видано виконавчий лист, в якому вказано: «стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Фінанси та Кредит» заборгованість по кредитному договору № 39/07-МК, укладеному 22 березня 2007 року, яка в гривневому еквіваленті становить 214 814,98 грн, що складається з 13 201,11 дол. США, що становить 10 5516,47 грн - тіло кредиту, 8 584,33 дол. США, що становить 68 614,55 грн відсотки за користування кредитом, 40 683,96 грн - пеня».
 
Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 12 липня 2013 року виправлено описку в рішенні суду та викладено резолютивну частину рішення в наступній редакції: «Позов задовольнити. Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Фінанси та Кредит» заборгованість по кредитному договорі № 39/07-МК укладеному 22 березня 2007 року, яка в сумі в гривневому еквіваленті становить 214 814,98 грн, що складається з 13 201,11 дол. США, що становить 10 5516,47 грн - тіло кредиту, 8 584,33 дол. США, що становить 68 614,55 грн відсотки за користування кредитом, 40 683,96 грн - пеня».
 
Супровідним листом АТ «Банк «Фінанси та Кредит» від 29 грудня 2018 року направило приватному виконавцю Пицю А. А. для примусового виконання виконавчий лист                        № 2-1312/415 виданий Личаківським районним судом м. Львова 13 грудня 2012 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Банк «Фінанси та Кредит» 214 814,98 грн.
 
З копії платіжного доручення № 28586 від 26 грудня 2018 року встановлено, що банком сплачено 4 296,29 грн авансового внеску на примусове виконання, що фактично становить 2 % від суми боргу (1,999%).
 
Постановою від 23 січня 2019 року приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Пиць А. А. відкрив виконавче провадження № 58099670 з виконання виконавчого листа № 2-1312/415 виданого 13 грудня 2012 року Личаківським районним судом м. Львова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Фінанси та Кредит» заборгованості по кредитному договору.
 
Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 15 серпня 2019 року в справі № 2-5820/11 замінено стягувача з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на ТОВ «Фінансова компанія «Інвент» з примусового виконання рішення Личаківського районного суду м. Львова від 31 липня 2012 року в справі №2-5820/11 (№2/1312/415/2012) 
 
На підставі меморіального ордера від 26 грудня 2019 року сплачено борг по виконавчому провадженню № 58099670 за ОСОБА_1 - ОСОБА_3 в розмірі 241 000 грн.
26 грудня 2019 року приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Пиць А. А. виніс постанову про закінчення виконавчого провадження № 58099670 у зв`язку з виконанням рішення суду.
 
Листом від 21 січня 2020 року приватний виконавець Пиць А. А. повідомив АТ «Банк «Фінанси та Кредит» про виконання рішення суду та просив надати реквізити рахунку для перерахування суми боргу.
 
Приватний виконавець Пиць А. А. звернувся з листом від 28 лютого 2020 року до ТОВ «ФК «Інвент» та зазначив, що 05 лютого 2020 року АТ «Банк «Фінанси та Кредит» його повідомив, що починаючи з 15 травня 2019 року новим кредитором і стягувачем є вказане товариство та просив надати реквізити для перерахування суми боргу.
 
Платіжним дорученням від 06 березня 2020 року 214 814,93 грн перераховані ТОВ «ФК «Інвент» як повернення боргу ОСОБА_1 ВП № 58099670.
 
Межі та підстави касаційного перегляду
 
Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).
 
В ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина восьма статті 394 ЦПК України).
 
Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої статті 389 ЦПК України, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
В ухвалі Верховного Суду від 16 грудня 2021 року вказано, що наведені у касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України для відкриття касаційного провадження (неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права).
 
Позиція Верховного Суду
Згідно з частиною першою статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
 
Частиною першою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
 
Відповідно до пункту 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.
 
Згідно зі статтею 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
 
Згідно з частиною другою статті 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).
 
За змістом статті 524 ЦК України грошовим визнається зобов`язання, виражене у грошовій одиниці України - гривні, проте в договорі сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.
 
Загальні положення виконання грошового зобов`язання закріплені у статті 533 ЦК України, зокрема: грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях; якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом; використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.
 
У частині третій статті 533 ЦК України визначено, що використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.
 
У постанові Верховного Суду від 19 липня 2021 року в справі № 1003/11357/12 (провадження № 61-727св21) зазначено про те, що «в рішенні Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23 серпня 2012 року обчислено та визначено до стягнення загальну суму кредитної заборгованості саме в національній валюті України - гривні без її відображення в еквіваленті у доларах США. При цьому після набрання вказаним рішенням законної сили ПАТ «Банк «Форум» отримало виконавчий лист і пред`явило його до виконання, тобто не скористалося своїм правом на оскарження цього рішення в апеляційному порядку, зокрема з підстав необґрунтованого визначення місцевим судом до стягнення суми боргу за тілом кредиту та процентами у гривні, а не у валюті зобов`язання, а отже, стягувач фактично погодився з частковим задоволенням позову та стягнутою з боржника грошовою сумою в розмірі 17 118 450,60 грн». 
 
У справі, що переглядається:
рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 31 липня 2012 року визначено до стягнення загальну суму кредитної заборгованості саме в національній валюті України - гривні без її відображення в еквіваленті у доларах США;
після набрання вказаним рішенням законної сили ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» отримало виконавчий лист № 2-1312/15, в якому вказано стягнути з ОСОБА_1 на користь банку заборгованість по кредитному договору, яка в гривневому еквіваленті становить 214 814,98 грн і пред`явило його до виконання;
своїм правом на оскарження рішення в апеляційному порядку, зокрема, з підстав необґрунтованого визначення місцевим судом до стягнення суми боргу за тілом кредиту та процентами у гривні, а не у валюті зобов`язання банк не скористався, а отже, стягувач фактично погодився з частковим задоволенням позову та стягнутою з боржника грошовою сумою в розмірі 214 814,98 грн.
 
Тобто, визначаючи характер грошового зобов`язання, судом визначено стягнення з боржника суми саме в національній валюті. 
 
Отже, приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Пиць А. А. під час здійснення виконавчого провадження з виконання зобов`язання за судовим рішенням Личаківського районного суду міста Львова від 31 липня 2012 року в справі № 2/1312/415/2012 у національній валюті здійснив виконання судового рішення у повному обсязі. Тому суди першої та апеляційної інстанцій зробили правильний висновок про те, що постанова та дії приватного виконавця з приводу закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» є правомірними. 
 
Доводи касаційної скарги про те, що апеляційний суд не врахував правових висновків, викладених в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 761/12665/14-ц та постановах Верховного Суду від 13 червня 2018 року в справі № 750/12868/16), від 15 липня 2020 року в справі № 711/12474/14, від 10 лютого 2021 року в справі № 2-2340/12 колегія суддів відхиляє, оскільки судовими рішеннями в цих справах стягнуто суми коштів в іноземній валюті з визначенням еквіваленту такої суми у гривні. З урахуванням викладеного висновки щодо застосування норми права, які викладені у вказаних постановах Великої Палати Верховного Суду та Верховного Суду стосуються правовідносин, які не є подібними до правовідносин у справі, що переглядається.
 
Інші аргументи, на які посилається ТОВ ФК «Інвент» в касаційні скарзі, були предметом дослідження та оцінки судом першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, який за результатами розгляду скарги виклав свої висновки щодо відсутності підстав для задоволення скарги. В силу вимог статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати нові обставини та переоцінювати докази. 
 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
 
Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржені ухвала суду першої інстанції та постанова апеляційного суду ухвалені з неправильним застосуванням норм матеріального права чи порушенням норм процесуального права. 
 
Ураховуючи зазначене, колегія суддів дійшла висновку про наявність передбачених частиною третьою статті 401 ЦПК України підстав для залишення касаційної скарги без задоволення, а ухвали суду першої інстанції та постанови апеляційного суду без змін.
 
Щодо стягнення витрат на правничу допомогу
 
Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України у постанові суду касаційної інстанції має бути зазначено про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.
 
До свого відзиву приватний виконавець долучив заяву про компенсацію витрат на професійну правничу допомогу, в якій просив стягнути на його користь 10 000 грн  судових витрат, понесених приватним виконавцем у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.
 
Відповідно до частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.
 
На підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу, понесених приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Пицем А. А. у зв`язку з підготовкою відзиву на касаційну скаргу, заявник надав договір про надання правової допомоги № 18 від 10 квітня 2020 року, укладений між ним та адвокатом Репаком В. В., згідно з якими визначено обов`язок останнього щодо надання правової допомоги, ордер на надання правової допомоги, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, рахунок № 3 за правничі послуги на підставі вказаного договору про розмір гонорару за надання правничої допомоги під час підготовки відзиву на касаційну скаргу в розмірі 10 000 грн, платіжне доручення № 282 від 06 січня 2022 року, відповідно до якого приватний виконавець перерахував адвокату Репаку В. В. 10 000 грн за правничі послуги. 
 
Оскільки оскаржені судові рішення залишені без змін, враховуючи документальне підтвердження витрат приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиця А. А., пов`язаних з правничою допомогою адвоката у суді касаційної інстанції, відсутність заяви (заперечення) боржника щодо неспівмірності таких витрат, Верховний Суд стягує зазначену суму зі скаржника.
 
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
ПОСТАНОВИВ :
 
Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвент» залишити без задоволення.
 
Ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 17 листопада 2020 року та постанову Львівського апеляційного суду від 01 червня 2021 року залишити без змін. 
 
Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвент» на користь приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиця Андрія Андрійовича судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000 грн.
 
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                       Н. О. Антоненко
 
                                                                                                І. О. Дундар
 
М. М. Русинчук