ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2022 року
м. Хмельницький

Справа № 686/28477/21
Провадження № 22-ц/4820/884/22

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: П`єнти І.В. (суддя-доповідач), Корніюк А.П., Талалай О.І. 

 
розглянув в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу №686/28477/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21 лютого 2022 року (суддя Мазурок О.В.).
Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в:
У листопаді 2021 року  ОСОБА_1  звернулась до суду з позовом до  ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання.
В обґрунтування позову зазначала, що з 30 серпня 1998 року по 10 жовтня 2019 року вона перебувала в шлюбі з ОСОБА_2 . За час перебування у шлюбі у них народились двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Вказує, що діти зареєстровані за адресою АДРЕСА_1 , проте проживають з нею та перебувають на її утриманні.
Зазначає, що ОСОБА_3 є студентом 1 курсу факультету управління та економіки Хмельницького університету управління та права імені Леоніда Юзькова денної форми навчання з 01 вересня 2021 року. Навчання є платним і стипендія не нараховується, а загальна вартість платної освітньої послуги за весь строк навчання становить 94 090 грн. 
Посилається на те, що відповідач є фізичною особою підприємцем у сфері роздрібної торгівлі з лотків і на ринках іншими товарами, надає в оренду й експлуатацію власне нерухоме майно та є платоспроможною особою, а її доходів недостатньо для утримання сина і оплати за навчання.
Вказує, що син ОСОБА_3 самостійних доходів не має, крім того з ними проживає її батько ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який є пенсіонером та має інвалідність другої групи і також перебуває на її утриманні.
Звертаючись до суду з позовом просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 5000 гривень щомісячно, починаючи стягнення з дати подання позову і до досягнення ОСОБА_3 23 років.
Протокольною ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 03.02.2022 залучено до участі у справі в якості третьої особи ОСОБА_3 .
Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21 лютого 2022 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти на його утримання в розмірі 2000 гривень, щомісячно, на період його навчання - починаючи з 30 листопада 2021 року і до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення ним 23 років. Утримання аліментів припиняється у разі припинення ОСОБА_2 навчання. В задоволенні решти вимог відмовлено. Допущено негайне виконання рішення суду у частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Стягнуто з ОСОБА_2 363 гривні 20 копійок судового збору в дохід держави.
Не погоджуючись з вказаним вище рішенням суду,  ОСОБА_1  подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Посилається на те, що оскаржуване рішення суду ухвалене з порушенням судом норм матеріального та процесуального права. Вважає, що при визначенні розміру аліментів судом не в повній мірі враховано платоспроможність відповідача та враховано лише плату за навчання, серед іншого: харчування, проїзд, купівля підручників, оплата послуг інтернет зв`язку та ін. до уваги взято не було. Крім того, зазначає, що судом не враховано того, що доходів позивача недостатньо для утримання сина і оплати його навчання. На думку скаржника, заявлений в позові розмір аліментів є мінімальним та враховує усі витрати передбачені СК України для утримання дитини на час навчання.
Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до положень ст. 369 ЦПК України, за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.
Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Згідно з частиною 1 статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом першої інстанції встановлено, що батьками  ОСОБА_3   ІНФОРМАЦІЯ_2  є ОСОБА_1  та ОСОБА_2 (а.с. 12). На даний час ОСОБА_3 проживає з матір`ю ОСОБА_1 (а.с. 30).
ОСОБА_3 є студентом 1 курсу факультету управління та економіки Хмельницького університету управління та права імені Леоніда Юзькова денної форми навчання з 01 вересня 2021 року, що підтверджується довідкою №3869-УЕ від 20 жовтня 2021 року, а також договором № 2016/21 про навчання у Хмельницькому університеті управління та права імені Леоніда Юзькова за рахунок коштів фізичних/юридичних осіб від 01.09.2021 року (а.с. 15). Строк навчання визначено до 2025 року, що підтверджується договором від 01.09.2021 року (а.с. 18-19).
Згідно з договором про надання платної освітньої послуги, загальна вартість навчання за весь строк становить 94 090 грн.
Крім того, встановлено, що у позивачки є повнолітній син ОСОБА_3 та батько ОСОБА_4 , який є пенсіонером, особою з інвалідністю другої групи та перебуває на її утриманні. У відповідача на утриманні перебуває неповнолітня донька, що сторонами не заперечувалося. 
Згідно з листом ГУ ДПС у Хмельницькій області від 17.11.2021 загальна сума доходу позивачки за період з 01 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року складає 180 000 грн (а.с.33). У власності позивачки знаходиться 44/100 приміщення магазину, що по АДРЕСА_2 , транспортний засіб.
В свою чергу, у власності відповідача є: квартира АДРЕСА_3 , площею 207, 4 кв.м.; земельна ділянка площею 0,0233 за адресою АДРЕСА_4 ; квартира АДРЕСА_5 приміщення магазину, що по АДРЕСА_2 , транспортний засіб MERCEDES-BENZ SPRINTER 418 CDI.
Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи.
Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що син сторін продовжує навчання в університеті та відповідно до ст. 199 СК України потребує матеріальної допомоги.
Такий висновок суду є правильним та ґрунтується на вимогах закону.
Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.
Статтею 199 CК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. 
Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. 
При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.
При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. 
Не заслуговують на увагу посилання в апеляційній скарзі на те, що судом не в повній мірі враховано платоспроможність відповідача та той факт, що доходів позивача недостатньо для утримання сина і оплати за навчання, а також не враховано інші витрати пов`язані з навчанням, а саме: харчування, проїзд, купівля підручників, плата послуг інтернет зв`язку та інше. 
Оскільки щодо платоспроможності відповідача судом досліджувались наявні у справі докази, та суд першої інстанції у відповідності до вимог чч. 2, 3 ст. 89 ЦПК України оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Такі доводи апеляційної скарги фактично зводяться до незгоди ОСОБА_1 із розміром визначених судом аліментів з посиланням на обставини, які були належно оцінені та враховані судом при вирішенні спору.
Крім того, позивач не надав належних та допустимих доказів в підтвердження обставин, які б свідчили про понесення витрат, зокрема на проїзд, придбання підручників та плати послуг інтернет зв`язку виключно на потреби сина.
Встановивши, що ОСОБА_3 не досяг 23 років, продовжує навчання, у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, суд першої інстанції обґрунтовано відповідно до вимог статтей 199, 200 СК України, дійшов висновку про часткове задоволення позову і стягнення з відповідача аліментів у розмірі 2000 грн щомісячно, починаючи з 30 листопада 2021 року на період навчання, але не більше, ніж до досягнення ОСОБА_3 23 років.
Інші доводи апеляційної скарги не містять посилання на докази, які б спростовували висновки суду і впливали на їх законність, а зводяться до переоцінки доказів і незгоди заявника з висновками суду щодо їх оцінки стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом.
Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21 лютого 2022 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 24 травня 2022 року.

Суддя-доповідач                                                І.В. П`єнта

Судді:                                                         А.П. Корніюк

О.І. Талалай