ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

15 липня 2022 року 	м. Дніпро	справа № 160/9359/21	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Добродняк І.Ю. (доповідач),
                               суддів:  Сафронової С.В., Чепурнова Д.В.,     
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі 
апеляційну скаргу  Дніпровської митниці Держмитслужби 
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 серпня 2021 року (головуючий суддя Голобутовський Р.З.) 
у справі  № 160/9359/21
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Такт»
до Дніпровської митниці Держмитслужби
про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Такт» звернулося до суду з  позовом до  Дніпровської митниці Держмитслужби, в якому просило:
- визнати протиправним та скасувати рішення Дніпровської митниці Держмитслужби від 24.02.2021 № 7.5-08-02-2/15/13/2028 в частині відмови у поверненні ТОВ «Такт» митних платежів за електронними митними деклараціями № UA110150/2018/214178 від 12.06.2018 та № UA110150/2018/230538 від 05.11.2018;
- зобов`язати Дніпровську митницю Держмитслужби у відповідності до п. 43.5 ст. 43 Податкового кодексу України, ст. 301 Митного кодексу України, підготувати висновки із зазначенням суми митних платежів у вигляді антидемпінгового мита та податку на додану вартість, які сплачені ТОВ «Такт» за електронними митними деклараціями № UA110150/2018/214178 від 12.06.2018, № UA110150/2018/230538 від 05.11.2018 та підлягають поверненню за заявою ТОВ «Такт» від 11.02.2021 № 80, і передати їх згідно з реєстром висновків за відповідними платежами для виконання Головному управлінню Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області.
          Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішеннями Дніпропетровського адміністративного суду, зокрема,  у справах № 160/13200/19, №160/548/20, №160/1432/20, №160/1269/20, 160/3003/20, №160/1501/20, 160/3835/20, 160/5756/20 визнано, що товар (прутки (круг) марки сталі 40Х), поставлений за зовнішньоекономічним контрактом, не є об`єктом для справляння антидемпінгового мита. У зв`язку з набранням законної сили наведеними судовими рішеннями щодо подібного (ідентичного) товару між тими самими сторонами позивач звернувся до відповідача з заявою № 80 від 11.02.2021 року про повернення помилково та зайво сплачених антидемпінгового мита та ПДВ платежів за електронними митними деклараціями №UA110150/2018/208545 від 12.04.2018; №UA110150/2018/210527 від 05.05.2018; №UA110150/2018/211680 від 18.05.2018; №UA110150/2018/212233 від 24.05.2018; №UA110150/2018/214178 від 12.06.2018; №UA110150/2018/215545 від 25.06.2018; №UA110150/2018/230538 від 05.11.2018. На переконання ТОВ «Такт» товар за вказаними електронними митними деклараціями є подібними (ідентичними) товарам за електронними митними деклараціями (ЕМД), за якими Дніпропетровський адміністративний окружний суд у справах № 160/13200/19, №160/548/20, №160/1432/20, №160/1269/20, 160/3003/20, №160/1501/20, 160/3835/20, 160/5756/20 встановив, що вони не є об`єктом для справляння антидемпінгового мита. Тому відповідач листом протиправно відмовив у поверненні митних платежів за заявою позивача,  посилаючись на те, що заявником самостійно задекларовано та сплачено антидемпінгове мито за митне оформлення металопродукції, заявлені до повернення суми митних платежів за даними єдиної автоматизованої інформаційної системи митних органів не обліковуються як надміру сплачені за зазначеними митними деклараціями.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 серпня 2021 року позов задоволено.
Суд виходив з того, що антидемпінгове мито нараховується на підставі рішення Комісії, а об`єктом його справляння є товар, що відповідає опису згідно з таким рішенням. Спірні питання щодо віднесення товару до об`єкту справляння антидемпінгового мита входили до предмету дослідження у судових справах №804/2304/18, №160/5056/19, №160/6275/19 160/13200/19, №160/548/20, №160/1432/20, №160/1269/20, 160/3003/20, №160/1501/20, 160/3835/20, 160/5756/20 між тими самими сторонами і судом встановлено, що за спірними МД поставлений товар, який за кодом УКТЗЕД, характеристикою, назвою та хімічним складом є таким, що поставлявся за МД у наведених рішеннях суду та відносно яких сформовані висновки про відсутність об`єкту справляння спірним митом. Застосовуючи положення Порядку повернення авансових платежів (передоплати) і помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів, затвердженого  наказом Мінфіну України від 18.07.2017 № 643, суд першої інстанції дійшов висновку, що рішення відповідача про відмову у поверненні митних платежів, оформлене листом від 24.02.2021, не може вважатися вмотивованим. Суд встановив, що факт нарахування, сплати та зарахування антидемпінгового мита та ПДВ підтверджується належними доказами, посилання відповідача на сплату  позивачем антидемпінгового мита та подання нової митної декларації, як на підставу для відмови у задоволенні позову, визнано протиправним. 
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та прийняти нове про  відмову  в  задоволенні  позову. Відповідач посилається на неправильне застосування судом норм права, які викладені, зокрема,  в ст.ст. 257, 271, 275, 278, 301 Митного кодексу України, пп. 14.1.182 п.14.1 ст.14 ПК України, Закону України «Про захист національного товаровиробника від демпінгового імпорту», та помилкове застосування норм Порядку повернення авансових платежів (передоплати) і помилково та/або надміру сплачених сум митних, платежів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 18.07.2017 № 643.
Скаржник зазначає, що декларант позивача на момент заявлення товару до митного оформлення не мав жодних сумнівів щодо характеристик товару, у зв`язку з чим оформив митні декларації, заповнені у звичайному порядку типу ІМ 40 АА із самостійним визначенням та сплатою сум антидемпінгового мита. Судом у справах № №160/13200/19; 160/548/20; 160/1432/20; 160/1269/20, 160/3003/20; 160/1501/20; 160/3835/20; 160/5756/20 не сформульовано висновок, що спірний товар не є об`єктом справляння антидемпінгового мита, тому набрання законної сили рішенням суду за певною МД не є підставою для повернення коштів за іншою МД. Також відповідач вказує, що суд першої інстанції, задовольняючи адміністративний позов, висновку щодо того, чи є сплачені позивачем митні платежі помилковими або надміру сплаченими, так і не дійшов. Обґрунтувань митниці про те, що сплачені платежі не підпадають ні під поняття помилково сплачених, ні під поняття надмірно сплачених - не спростував. Відповідно до п. 56.11 ст. 56 ПК України, податкове зобов`язання, самостійно визначене платником податків, не підлягає оскарженню.
Також митниця в апеляційній скарзі порушила питання про заміну відповідача у справі «Дніпровську митницю Держмитслужби (код ЄДРПОУ 43350935)» належним відповідачем «Дніпровською митницею (код ЄДРПОУ ВП 43971371)», посилаючись на те, що 01.07.2021 до Дніпровської митниці (код ЄДРПОУ ВП 43971371) як відокремленого структурного підрозділу Держмитслужби перейшли функції та повноваження реорганізованої Дніпровської митниці Держмитслужби. 

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити рішення суду першої інстанції без змін як законне та обґрунтоване. Стосовно доводів відповідача позивач зазначає, що нарахування антидемпінгового мита декларантом у митній декларації автоматично не свідчить про його добровільну сплату, адже кошти списує митниця після перевірки митної декларації на предмет правильності її складання та визначення податкових зобов`язань з митних платежів, в відтак, сплата антидемпінгового мита до бюджету є результатом дій самого відповідача. Також позивач вказує, що між сторонами в цій справі не має спору, що в гр. 31 спірних митних декларацій та у товарно-супровідних документах відсутні відомості про те, що спірний товар є арматурою. Спірний товар не є катанкою та за діаметром прутків (понад 14,00 мм) не підпадає під дію рішення Міжвідомчої комісії і не є об`єктом для справляння антидемпінгового мита, що відповідачем  не спростовано. Суд першої інстанції у своїх висновках спирався на конкретні матеріали справи, які містять копії технічної документації з питань класифікації металопродукції, тому доводи скаржника про вирішення судом спору на підставі неналежних та недопустимих доказів, позивач вважає необґрунтованими. Окрім того, позивач зазначає, що помилковість, надмірність сплати митних платежів законом не пов`язується з обов`язковою наявністю картки відмови чи іншого рішення митниці, просить взяти до уваги правову позицію Верховного Суду у постанові від 18 березня 2021 року (справа № 200/10028/19-а) у подібних відносинах.
Окрім того, позивач у відзиві на апеляційну скаргу просить здійснити розподіл судових витрат у зв`язку з апеляційним переглядом справи, зазначаючи, що у зв`язку з апеляційним переглядом справи позивач має понести витрати на професійну правничу допомогу у вигляді фіксованого гонорару в розмірі 5000,00 грн без ПДВ, однак у зв`язку з оголошенням воєнного стану та відсутністю обігових коштів, на день подання цього відзиву, позивач не має фінансової можливості сплатити гонорар.
Митниця заперечує проти стягнення витрат на правничу допомогу, виходячи з того, що вимога про компенсацію витрат на правничу допомогу є похідною від основної вимоги у даній адміністративній справі - визнання протиправним та скасування рішення від 24.02.2021 № 7.5-08-02-2/15/13/2028. Тобто, задоволення вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу залежить від задоволення основної вимоги. Також митниця вважає, що за відсутності документів, що містять інформацію про час, витрачений адвокатом на виконання наданих ним послуг, неможливо встановити співмірність витрат позивача з виконаними роботами, крім того, зазначає, що вартість послуг на правничу допомогу не є співмірною зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг.
Судом  апеляційної  інстанції  справу  розглянуто  за  правилами  статті  311 КАС України  в  порядку  письмового провадження.
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України  суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Стосовно заявленого скаржником клопотання про здійснення процесуального правонаступництва суд встановив таке.
Відповідно до ст.52 КАС України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.
Відповідачем у цій справі визначена Дніпровська митниця Держмитслужби - територіальний орган Державної митної служби України - центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику.
Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №895 від 30.09.2020 «Деякі питання територіальних органів Державної митної служби», якою вирішено реорганізувати територіальні органи Державної митної служби за переліком згідно з додатком шляхом їх приєднання до Державної митної служби, в тому числі, Дніпровську митницю Держмитслужби.
Відповідно до абз. 3 п.2 цієї постанови  територіальні органи Державної митної служби, що реорганізуються відповідно до пункту 1 цієї  постанови, продовжують здійснювати свої повноваження та функції до утворення Державною митною службою територіальних органів згідно з абзацом четвертим пункту 3 цієї  постанови  та прийняття рішення про можливість забезпечення здійснення такими органами повноважень і функцій територіальних органів, що реорганізуються. Таке рішення приймається Державною митною службою після здійснення заходів, пов`язаних із внесенням до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань даних про територіальні органи Державної митної служби, що будуть утворені згідно з абзацом четвертим пункту 3 цієї  постанови  як відокремлені підрозділи юридичної особи публічного права, затвердженням положень про них, структури, штатних розписів, кошторисів та заповненням 30 відсотків вакансій.
Відповідно до ст. 211 Закону України від 17.03.2011 № 3166-VI «Про центральні органи виконавчої влади», ст. 546 Митного кодексу України, постанови Кабінету Міністрів України від 30.09.2020 № 895 «Деякі питання територіальних органів Державної митної служби», наказу Державної митної служби від 19.10.2020 № 460 «Про утворення територіальних органів Державної митної служби України як відокремлених підрозділів» утворено територіальні органи Державної митної служби як відокремлені підрозділи, в тому числі Дніпровську митницю, з метою забезпечення належного здійснення митної політики в частині реалізації концепції єдиної юридичної особи та визначення умов її належного функціонування.
Наказом голови Державної митної служби України від 29.10.2020 № 489 затверджено Положення про Дніпровську митницю. Відповідно до цього Положення Дніпровська митниця є митним органом, який у зоні своєї діяльності безпосередньо здійснює митну справу, забезпечує виконання завдань, покладених на митні органи, а також  реалізацію делегованих повноважень Державної митної служби України як її відокремлений підрозділ. Зоною діяльності цієї митниці є територія Дніпропетровської області.
В Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб – підприємців та громадських формувань за кодом  43115923  зареєстрована Державна митна служба України, та у її складі Дніпровська митниця (код ВП  43971371).
Одночасно за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Дніпровська митниця Держмитслужби (код ЄДРПОУ 43350935) як юридична особа з 02.11.2020 перебуває у стані припинення. 
Відповідно до наказу Державної митної служби від 30.06.2021 № 472 «Про початок здійснення митницями як відокремленими підрозділами Державної митної служби України покладених на них функцій і повноважень з реалізації державної митної політики, державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування законодавства з питань митної справи» з 01.07.2021 Дніпровська митниця, як відокремлений підрозділ Держмитслужби, розпочала здійснення покладених на територіальні органи функції і повноваження з реалізації державної митної політики, державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування законодавства з питань митної справи відповідно до Митного кодексу України, законодавчих та інших нормативно-правових актів, а також Положення про Дніпровську митницю, затвердженого наказом Держмитслужби від 29.10.2020 № 489 «Про затвердження положень про територіальні органи Держмитслужби».
Таким чином, діяльність та адміністративна компетенція юридичної особи Дніпровської митниці Держмитслужби як суб`єкта владних повноважень припинилася, а її функцій і повноваження з реалізації державної митної політики, державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування законодавства з питань митної справи на території  Дніпропетровської області перейшли до іншого суб`єкта владних повноважень - відокремленого підрозділу Державної митної служби України - Дніпровської митниці, яка є її правонаступником у спірних правовідносинах.
Наведене вище є підставою для здійснення процесуального правонаступництва в цій справі, а саме: заміни відповідача Дніпровської митниці Держмитслужби її правонаступником  Дніпровською митницею, отже заявлене скаржником клопотання підлягає задоволенню.
По суті поданої апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Як встановлено судом, підтверджено матеріалами справи, позивачем заявлено до митного оформлення товар походження з Російської Федерації, виготовлений АТ «ЕВРАЗ Об`єднаний Західно-Сибірський металургійний комбінат», торговельна марка «ЕВРАЗ», у зв`язку  з чим подано до Дніпровської митниці Держмитслужби митні декларації:
від 12.06.2018 №UA110150/2018/214178 на товар: «Чорні метали. Прутки з легованої сталі, без подальшого оброблення, гарячекатані, круглого поперечного перерізу діаметром менш 80 мм, ГОСТ 4543-71, 2590-2006, марка сталі 40Х, розмір круг 16,0 мм, 18 мм, 25,0 мм, 26,0 мм, 30,0 мм.  Виробник: АТ «Евраз об`єднаний Західно-Сибірський металургійний комбінат», Торговельна марка «Евраз».
У графі 33 митної декларації заявлено код товару УКТЗЕД 7228 30 69 00. У графі 47 (В) «Нарахування платежів» - зазначені відомості про розмір антидемпінгового мита у сумі 169 903,40 грн. (за кодом 023).
від 05.11.2018 №UA110150/2018/230538 на товар: «Чорні метали. Прутки з легованої сталі, без подальшого оброблення, гарячекатані, круглого поперечного перерізу діаметром менш 80 мм, ГОСТ 4543-71, 2590-2006, марка сталі 40Х, розмір круг 22 мм, 25,0 мм, 26,0 мм, 28 мм, 30,0 мм. Виробник: АТ «Евраз об`єднаний Західно-Сибірський металургійний комбінат», Торговельна марка «Евраз».
У графі 33 митної декларації заявлено код товару УКТЗЕД 7228 30 69 00. У графі 47 (В) «Нарахування платежів» - зазначені відомості про розмір антидемпінгового мита у сумі 175 338,76 грн. (за кодом 023).
Спори щодо належності поставленого за зовнішньоекономічним контрактом товару  походження з Російської Федерації  (прутки (круг) марки сталі 40Х)  до товару, що є об`єктом для справляння антидемпінгового мита, були предметом судового розгляду, зокрема у справах 160/13200/19, №160/548/20, №160/1432/20, №160/1269/20, 160/3003/20, №160/1501/20, 160/3835/20, 160/5756/20. 
Рішеннями Дніпропетровського окружного адміністративного суду у вказаних справах встановлено, що такий товар не є об`єктом для справляння антидемпінгового мита. 
У зв`язку з набранням законної сили наведеними судовими рішеннями щодо подібного (ідентичного) товару між тими самими сторонами, позивач звернувся до відповідача із заявою від 11.02.2021 № 80 про повернення помилково та зайво сплачених митних платежів -  антидемпінгового мита та податку на додану вартість за вказаними вище електронними митними деклараціями, в якій просив відповідно до  ст. 301 МК України, ст. 43.5 ст.  43 ПК України  в строки та в порядку, передбаченому законодавством здійснити перевірку митного оформлення товару за цими митними деклараціями, факту сплати ТОВ «Такт» суми антидемпінгового мита за ними, за наслідками чого скласти та направити належному органу казначейства висновок для повернення ТОВ «Такт» помилково сплачених сум антидемпінгового мита та ПДВ, яке було нараховано на такі суми на поточний банківський рахунок позивача.
Розглянувши звернення позивача №80 від 11.02.2021, Дніпровська митниця листом від 24.02.2021 № 7.5-08-02-2/15/13/2028 повідомила про відсутність правових підстав для повернення митних платежів, посилаючись на те, що митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється митними органами на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених  Митним кодексом України  для митних режимів; та заявленої мети переміщення вносяться такі відомості, у тому числі у вигляді кодів, зокрема, про нарахування митних та інших платежів, а також про застосування заходів гарантування їх сплати.
За митними деклараціями, зокрема,  від 12.06.2018 №UA110150/2018/214178, від 05.11.2018 №UA110150/2018/230538 заявником самостійно задекларовано та сплачено антидемпінгове мито за митне оформлення металопродукції.
Відповідно до статті 356 Митного кодексу України, взяття проб (зразків) товарів здійснюється посадовими особами митного' органу в рамках процедур митного контролю та митного оформлення з метою встановлення визначальних характеристик.
З урахуванням зазначеного, проведення лабораторних досліджень товарів, випущених у вільний обіг на митній території України, є неможливим на теперішній час.
На теперішній час, заявлені до повернення у зверненні суми митних платежів за даними єдиної автоматизованої інформаційної системи митних органів не обліковуються як надміру сплачені за зазначеними митними деклараціями.
Не погодившись з такою відмовою, позивач звернувся до суду з цим позовом. 
З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити таке.
За правилами  п.1 ч.1 ст.289 МК України моментом виникнення обов`язку із сплати митних платежів зокрема є момент фактичного ввезення товарів на митну територію України.
Частиною четвертої статті 275 МК України визначено, що антидемпінгове мито встановлюється відповідно до Закону України «Про захист національного товаровиробника від демпінгового імпорту» у разі ввезення на митну територію України товарів, які є об`єктом демпінгу, що заподіює шкоду або створює загрозу заподіяння шкоди національному товаровиробнику.
Відповідно до  п.2 ст.1 Закону України «Про захист національного товаровиробника від демпінгового імпорту» від 22.12.1998 року №330-XIV антидемпінгове мито (попереднє або остаточне) - особливий вид мита, що справляється у разі ввезення на митну територію країни імпорту товару, який є об`єктом застосування антидемпінгових заходів (попередніх або остаточних).
Зазначеним Законом регламентовано статус і повноваження Міжвідомчої комісії з міжнародної торгівлі (далі - Комісія), за змістом частини п`ятої статті 5 якого Комісія у межах своєї компетенції приймає рішення, організовує та контролює їх виконання. Акти Комісії, зокрема щодо проведення антидемпінгового розслідування та застосування антидемпінгових заходів, є обов`язковими для виконання.
Частиною 1 статті 28 Закону встановлено, що попереднє або остаточне антидемпінгове мито справляється за ставкою і на умовах, встановлених у відповідному рішенні Комісії про застосування антидемпінгових заходів.
28.12.2017 Комісія розглянула подані Міністерством економічного розвитку і торгівлі України матеріали про результати антидемпінгового розслідування щодо імпорту в Україну арматури та катанки походженням з Російської Федерації. За результатами такого розгляду Комісія зробила позитивний висновок та відповідно до статті 16 Закону прийняла рішення №АД-382/2017/4411-05, згідно з яким вирішила застосувати остаточні антидемпінгові заходи щодо імпорту в Україну товару походженням з Російської Федерації, що має такий опис: арматурний прокат (арматура) діаметром від 6 до 40 мм (включно) та катанка діаметром від 5,5 до 14 мм (включно), що класифікуються згідно з УКТЗЕД за кодами 7213 10 00 00, 7213 91 10 00, 7213 91 20 00, 7213 91 41 00, 7213 91 49 00, 7213 91 70 00, 7213 91 90 00, 7213 99 10 00, 7213 99 90 00, 7214 20 00 00, 7214 99 10 00, 7214 99 39 00, 7214 99 50 00, 7214 99 79 00, 7214 99 95 00, 7227 20 00 00, 7227 90 10 00, 7227 90 50 00, 7227 90 95 00, 7228 20 91 00, 7228 20 99 00, 7228 30 20 00, 7228 30 69 00, 7228 30 89 00.
Згідно з рішенням Комісії №АД-382/2017/4411-05 остаточні антидемпінгові заходи застосовуються строком на п`ять років. Остаточні антидемпінгові заходи застосовуються шляхом запровадження справляння остаточного антидемпінгового мита щодо імпорту в Україну товару, опис якого зазначено вище, з Російської Федерації у розмірі 15,21 %.
Відповідно до листа ДФС України від 02.01.2018 №68/7/99-99-19-04-01-17 остаточне антидемпінгове мито справляється органами доходів і зборів (митницями) України відповідно до опису товару та незалежно від сплати інших податків і зборів (обов`язкових платежів) через 60 днів з дня опублікування повідомлення про прийняте рішення (тобто з 28 лютого 2018 року).
20.04.2018 за результатами розгляду Комісією звернень від суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності щодо адміністрування антидемпінгового мита та надання роз`яснень опису товару, який має бути об`єктом застосування остаточних антидемпінгових заходів, до рішення Комісії №АД-382/2017/4411-05 внесені зміни в частині опису товару, зокрема пункт 1 рішення Комісії від 28 грудня 2017 року викладено в такій редакції: 1. Застосувати остаточні антидемпінгові заходи щодо імпорту в Україну товару походженням з Російської Федерації, що має такий опис:
Арматурний прокат (арматура) діаметром від 6 до 40 мм (включно) та катанка діаметром від 5,5 до 14 мм (включно), а саме: прутки гарячекатані (у тому числі й прутки, що отримані гарячим волочінням та гарячим пресуванням), які мають однаковий (у тому числі й періодичний) суцільний круглий поперечний переріз за всією довжиною, з вуглецевої та інших легованих сталей, у тому числі укладені в бунти чи розрізані на відрізки, що можуть мати вм`ятини, ребра, канавки або інші рельєфи, створені під час прокатування з подальшою обробкою чи без неї (за винятком прутків з автоматної, швидкорізальної та інструментальної сталі, кованих, холодного деформування або оброблення у холодному стані та кутиків, фасонних та спеціальних профілів з легованої сталі, порожнистих прутків та брусків для буріння), що можуть класифікуватися згідно з УКТЗЕД за кодами 7213 10 00 00, 7213 91 10 00, 7213 91 20 00, 7213 91 41 00, 7213 91 49 00, 7213 91 70 00, 7213 91 90 00, 7213 99 10 00, 7213 99 90 00, 7214 20 00 00, 7214 99 10 00, 7214 99 39 00, 7214 99 50 00, 7214 99 79 00, 7214 99 95 00, 7227 20 00 00, 7227 90 10 00, 7227 90 50 00, 7227 90 95 00, 7228 20 91 00, 7228 20 99 00, 7228 30 20 00, 7228 30 69 00, 7228 30 89 00.
З наведених положень слідує, що антидемпінгове мито нараховується на підставі рішення Комісії, а об`єктом його справляння є товар, що відповідає опису згідно з таким рішенням.
Таким чином, Міжвідомчою комісією з міжнародної торгівлі, у межах наданих повноважень, визначено перелік товарів, походженням з Російської Федерації, щодо яких застосовуються антидемпінгові заходи. І такими товарами є арматурний прокат (арматура) діаметром від 6 до 40 мм (включно) та катанка діаметром від 5,5 до 14 мм (включно), які можуть класифікуватися згідно з вказаними  УКТЗЕД.
У листі Міністерства економічного розвитку та торгівлі України №4413-06/37204-03 від 22.08.2018  визначено, що об`єктом антидемпінгового розслідування та заходів є саме арматура та катанка; інші прутки що за своїми ознаками не є арматурою та катанкою, не є об`єктом застосування заходів.
В додатках до вказаного листа визначений вичерпний алгоритм ідентифікації арматури, катанки та сортового прокату шляхом проведення дослідження товару за параметрами: хімічний склад, механічні характеристики, геометричні параметри профілю, марочний склад та клас міцності. Також у додатку визначений перелік лабораторій, які мають відповідну сферу акредитації для проведення таких досліджень.
Також в  листі від 12.03.2019 № 4413-06/10508-07 Міністерства економічного розвитку і торгівлі України наголошено, що об`єктом антидемпінгового розслідування та заходів є саме арматура та катанка.
Отже, для визначення того, чи є спірний товар об`єктом застосування антидемпінгових заходів визначальним є встановлення того, що: товар погодженням з Російської Федерації; товар, згідно кодів УКТ ЗЕД, може бути класифікований за переліком кодів  УКТЗЕД, які визначені рішенням Комісії; товар за описом є арматурний прокат (арматура) діаметром від 6 до 40 мм (включно) та катанка діаметром від 5,5 до 14 мм (включно).
У спірному випадку судом встановлено, що позивачем заявлено до митного оформлення шляхом електронного декларування від 12.06.2018 №UA110150/2018/214178,     від 05.11.2018 №UA110150/2018/230538 товар походженням з Російської Федерації,  за кодом згідно УКТЗЕД 7228 30 69 00.
Вказаний товар за позицією позивача не відноситься до переліку товарів, походженням з Російської Федерації, з яких справляється антидемпінгове мито, оскільки не  належить до арматури чи катанки, враховуючи, що за роз`ясненням Міністерства економічного розвитку та торгівлі України об`єктом антидемпінгового розслідування та заходів є саме арматура та катанка; інші прутки, що за своїми ознаками не є арматурою та катанкою, не є об`єктом застосування заходів.
Суд апеляційної інстанції погоджується з судом першої інстанції, що подані разом з від 12.06.2018 №UA110150/2018/214178, від 05.11.2018 №UA110150/2018/230538 супровідні документи на товар з визначенням хімічного складу, марки сталі, ГОСТів, не містять інформації стосовно того, що ввезений позивачем вищенаведений товар є арматурою або катанкою.
При цьому висновки суду першої інстанції з цього приводу ґрунтуються  на конкретних матеріалах справи, які містять копії технічної документації з питань класифікації металопродукції (державні стандарти, сертифікат якості, лист виробника, висновки експерта Дніпропетровської ТПП), з врахуванням копій листа Мінекономрозвитку і торгівлі України від 22.08.2018 № 4413-06/37204-03, листа ДП «УкрНДНЦ» від 17.10.2019,   копією листа ТОВ «Національний технічний комітет по стандартизації в металургії 4» (ТК4) № 103 від 30.10.2019 у порівнянні з характеристиками подібного (ідентичного) товару, який був предметом спору в інших судових справах.
Суд першої інстанції також врахував встановлені рішеннями Дніпропетровського адміністративного окружного суду у справах між тими ж сторонами № 160/13200/19, № 160/548/20, № 160/1432/20, № 160/1269/20, № 160/3003/20, № 160/1501/20, № 160/3835/20, № 160/5756/20, які набрали законної сили, обставини, що ідентичний за своїми характеристиками товар прутки (круг) марки сталі 40Х (виготовлений за тими самими ГОСТами, хімічним складом) не є об`єктом для справляння антидемпінгового мита.
В той же час обставини цієї справи свідчать, що відповідач не проводив перевірку за наслідками подання позивачем заяви № 80 від 11.02.2021, алгоритм ідентифікації не застосовував до спірного товару.
Під час розгляду справи відповідач також не надав суду доказів, за яким критеріями та з якого джерела інформації він отримав інформацію про те, що спірний товар є арматурою, і, відповідно, об`єктом антидемпінгових заходів.
З приводу доводів відповідач, що він не приймав рішень (індивідуальних актів) щодо митного оформлення за спірними митними деклараціями, суми сплаченого позивачем антидемпінгового мита не можуть вважатися помилково чи надмірно сплаченими, оскільки позивач є платником такого мита, суд апеляційної інстанції зазначає таке.
Дійсно, фактичні обставини справи свідчать, що відповідач рішень щодо спірного товару не приймав і не здійснював його ідентифікацію за алгоритмом, наведеним в листі Мінекономрозвитку і торгівлі України № 4413-06/37204-03 від 22.08.2018, ні під час митного оформлення, а ні після подання позивачем заяви № 80 від 11.02.2021.
Разом з тим, помилковість, надмірність сплати митних платежів законом не пов`язується з обов`язковою наявністю картки відмови чи іншого рішення митниці. Сплата антидемпінгового чи ввізного мита може бути як результат прийняття рішення митницею, так і за його відсутності.
Така сплата не виключає ймовірність помилки під час обчислення суми митних платежів. 
З цього приводу суд апеляційної інстанції враховує правові висновки Верховного Суду у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 200/10028/19-а, що митне законодавство передбачає можливість виникнення правової ситуації, пов`язаної з помилковою та/або надмірною сплатою митних платежів. Визначення того, що належить розуміти як помилково та/або надміру сплачені митні платежі, у МКУ відсутнє, але міститься в податковому законодавстві, а саме, у пп. 14.1.115 ст.14 ПКУ, правила якого застосовуються до відносин, пов`язаних зі справлянням митних платежів.
Касаційний суд зауважив, що митне та податкове законодавство не містить переліку причин, через які може статися помилкова та/або надмірна сплата сум платежів. Оскільки визначення розміру (суми) митних платежів здійснюється шляхом дій над кількісними числовими показникам (одиницями) виміру, не виключено, що операції з ними з якихось причин можуть призвести до неправильного (хибного) розрахунку чи обчислення сум платежів. Важливо, щоб в основі таких дій не було умисних протиправних дій суб`єктів правовідносин, діяльність яких пов`язана із визначенням і справлянням митних платежів.
Порядок, умови та процедура повернення помилково та/або надміру сплачених платежів законодавчо врегульовані.
Відповідно до ч. 1  ст. 301 Митного кодексу України  повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів здійснюється відповідно до Бюджетного та  Податкового кодексів України.
Відповідно до ч. 3  ст. 301 Митного кодексу України  помилково та/або надміру зараховані до державного бюджету суми митних платежів повертаються з державного бюджету в порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.
Відповідно до пп.  17.1.10 п.17.1 ст. 17 Податкового кодексу України, платник податків має право на залік чи повернення надміру сплачених, а також надміру стягнутих сум податків та зборів, пені, штрафів у порядку, встановленому цим Кодексом.
Статтею 43 ПК України  передбачено умови повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань.
За приписами пунктів 43.1 - 43.6 статті  43 ПК України  помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов`язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та  статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.
Обов`язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов`язання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми.
Платник податків подає заяву на повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника податків в установі банку; на погашення грошового зобов`язання (податкового боргу) з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення готівковими коштами за чеком у разі відсутності у платника податків рахунку в банку. У разі повернення надміру сплачених грошових зобов`язань з податку на додану вартість такі кошти підлягають поверненню виключно на рахунок платника в системі електронного адміністрування податку на додану вартість.
Контролюючий орган не пізніше ніж за п`ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подає його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.
На підставі отриманого висновку орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів протягом п`яти робочих днів здійснює повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань платникам податків у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.
Контролюючий орган несе відповідальність згідно із законом за несвоєчасність передачі органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів для виконання висновку про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету.
Повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань платникам податків здійснюється з бюджету, у який такі кошти були зараховані.
Згідно ч.2  ст.45 Бюджетного кодексу України  казначейство України веде бухгалтерський облік усіх надходжень Державного бюджету України та за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, здійснює повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету.
Наказом Міністерства фінансів України від 18.07.2017 №643, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 09.08.2017 за №976/30844, затверджений Порядок повернення авансових платежів (передоплати) та помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів.
Згідно розділу ІІІ Порядку № 643 в редакції на час звернення позивача до митного органу із заявою від 22.11.2019 повернення з державного бюджету помилково та/або надміру сплаченої суми митних, інших платежів та пені здійснюється за заявою платника податків протягом 1095 днів від дня її виникнення.
Повернення сум відповідних митних платежів у випадках, передбачених  частиною п`ятою  статті 301 Митного кодексу, здійснюється за умови, що заява подається не пізніше одного року з дня, наступного за днем виникнення обставин, що тягнуть за собою повернення сплачених сум митних платежів.
За правилами п.3  розділу ІІІ Порядку № 643  у заяві зазначаються: 1) сума коштів до повернення за видами митних, інших платежів та пені; 2) причини виникнення такої суми коштів; 3) найменування юридичної особи та код за ЄДРПОУ, або прізвище, ім`я та по батькові, реєстраційний номер облікової картки платника податків, або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті); 4) напрям(и) перерахування суми коштів:  а) на поточний рахунок платника податку в установі банку із зазначенням реквізитів; б) для виплати готівкою (у разі якщо кошти авансових платежів (передоплати) вносилися готівкою); в) для подальших розрахунків як авансові платежі (передоплата) або грошова застава: на депозитний рахунок 3734; на депозитний рахунок 3734 іншої митниці ДФС; на банківський рахунок 2603 (у разі якщо кошти авансових платежів (передоплати) вносилися готівкою); г) для погашення грошового зобов`язання (податкового боргу) з інших платежів незалежно від виду бюджету; 5) реквізити митної декларації (іншого документа, що її замінює) або уніфікованої митної квитанції, за якими помилково та/або надміру сплачені суми митних платежів.
До заяви додаються: документи, що підтверджують суму помилково та/або надміру сплачених митних, інших платежів та пені; виконавчий лист суду та/або рішення суду, що набрало законної сили (за наявності), щодо скасування рішення митниці ДФС, яке призвело до виникнення помилково та/або надміру сплачених сум митних, інших платежів та пені; документи, що підтверджують право на перенесення граничних строків для подання заяви щодо повернення надміру сплачених митних платежів (за наявності).
Після реєстрації в митниці ДФС заява платника податку про повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних, інших платежів та пені передається на опрацювання до Підрозділу (п.4 розділу ІІІ).
Підрозділ перевіряє факт перерахування суми коштів з відповідного рахунку до державного бюджету за допомогою автоматизованої системи митного оформлення та відсутність у нього податкового боргу. За результатами опрацювання готує висновок або лист про відмову в поверненні коштів з відповідним обґрунтуванням (пункт 11 цього розділу) - п.5 розділу ІІІ.
Відповідно до п.6 розділу ІІІ Порядку № 643 заява платника податку, висновок, завізований керівником (заступником керівника) Підрозділу, реєстри висновків за відповідними платежами, підготовлені за формами згідно з  додатками 1,  2  до Порядку взаємодії територіальних органів Державної фіскальної служби України, місцевих фінансових органів та територіальних органів Державної казначейської служби України у процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов`язань, затвердженого  наказом Міністерства фінансів України від 15 грудня 2015 року № 1146, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 31 грудня 2015 року за № 1679/28124, та акт звірки (у разі складання) подаються керівнику (заступнику керівника) митниці ДФС для прийняття рішення та підписання висновку і реєстрів за відповідними платежами.
Відповідно до п.11 розділу ІІІ Порядку № 643 у разі якщо заявником не виконано вимоги пункту 3 цього розділу, надано недостовірні дані та/або за наявності у нього податкового боргу (крім випадків визначення у заяві напряму перерахування коштів на погашення податкового боргу), готується та надсилається заявнику письмова обґрунтована відмова.
Стосовно визначеної відповідачем підстави для відмови в поверненні митних платежів, що позивач самостійно обчислив та сплатив антидемпінгове мито, внаслідок чого визначена декларантом сума грошового зобов`язання зі сплати мита вважається узгодженою.
Суд апеляційної інстанції вважає такі доводи відповідача помилковими.
Відповідно до п.56.11 ст.56 ПК України, податкове зобов`язання, самостійно визначене платником податків, не підлягає оскарженню.
Наведена норма стосується неможливості оскарження самостійно узгоджених грошових зобов`язань в адміністративному або судовому порядку, що не позбавляє платника права повернути помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов`язання відповідно до  ст.43 ПК України  та  ст.301 МК України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.
Відповідно до приписів статті  54  та  56 ПК України  вони регулюють відносини, що пов`язані саме зі справлянням сум податкових та/або грошових зобов`язань, тобто вони не застосовуються до тих сум, які не є податковим та/або грошовим зобов`язаннями.
Відповідно до підпункту  14.1.39  пункту 14.1 статті 14 ПКУ, грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.
Згідно з підпунктом  14.1.156  пункту  14.1 статті 14 ПКУ, податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений  законом  строк).
Тобто, не є податковим та/або грошовим зобов`язанням грошова сума, що була сплачена як антидемпінгове мито за товар, на який дія такого мита не розповсюджується.
Сплата антидемпінгового мита не свідчить про згоду декларанта з позицією митниці щодо ввезеного товару та не позбавляє платника права на повернення надмірно сплаченого мита за наявності встановлених обставин. Такий висновок міститься і в постанові Верховного Суду від 18 березня 2021 року у справі № 200/10028/19-а.
Виходячи з викладеного, приймаючи до уваги, що фактично відповідачем не наведено  обґрунтованих, законодавчо встановлених,  підстав відмови в поверненні митних платежів за заявою позивача № 80 від 11.02.2021, рішення відповідача,  оформлене листом від 24.02.2021 № 7.5-08-02-2/15/13/2028 не може вважатися обґрунтованим та вмотивованим.
Одночасно суд апеляційної інстанції погоджується з судом першої інстанції, що  оскільки в рішенні (листі) відповідача про відмову у поверненні митних платежів відсутні відомості та доведені в установленому порядку обставини,  що товар, за який сплачено антидемпінгове мито, є об`єктом для його справляння, платежі за митними деклараціями № UA110150/2018/214178 від 12.06.2018, № UA110150/2018/230538 від 05.11.2018 сплачені позивачем відповідно до вимог рішення Міжвідомчої комісії, яке розповсюджується виключно на арматурний прокат та катанку, а відомості про такий товар в зазначених вище митних деклараціях та супровідних документах не містяться, тому відповідач  у відповідності до п. 43.5 ст. 43 Податкового кодексу України, ст. 301 Митного кодексу України має підготувати висновки із зазначенням суми митних платежів у вигляді антидемпінгового мита та податку на додану вартість, які сплачені та підлягають поверненню ТОВ «ТАКТ» на підставі його заяви ТОВ «ТАКТ» від 11.02.2021 і передати їх згідно з реєстром висновків за відповідними платежами для виконання Головному управлінню Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області.
Доводи апеляційної скарги таких висновків суду першої інстанції  не спростовують.
Передбачені ст.317 КАС України підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.
З приводу вимоги позивача про стягнення з відповідача судових витрат на правничу допомогу у зв`язку з апеляційним переглядом справи, суд апеляційної інстанції зазначає таке.
          Норми  статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України  регулюють питання, пов`язані з витратами сторін на професійну правничу допомогу.
Відповідно до частини третьої  статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України  для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Згідно частини четвертої  статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України  для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до частини п`ятої  статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України  розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до ч.ч. 6, 7  ст. 134 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
          Статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.07.2012  року №5076-VI  встановлено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 05.06.2018 року у справі №904/8308/17 встановлено, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), а також розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише, якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04).
З огляду на правову позицію Верховного Суду, наведену у додатковій постанові від 05.09.2019  року  у справі №826/841/17 (провадження №К/9901/5157/19), суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої постановлено рішення, всі її витрати на правничу допомогу, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документа, витрачений адвокатом час тощо, є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Представником позивача у відзиві на апеляційну скаргу заявлено клопотання про стягнення з бюджетних асигнувань відповідача витрат на правничу допомогу в апеляційній інстанції у розмірі 5000 гривень.
До матеріалів справи надано копію довіреності від 09.07.2021 на ім`я адвоката Бичкова Володимира В`ячеславовича, копію додаткової угоди від 15.02.2022 про надання професійної правничої допомоги, копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю від 19.11.2007 №1763, копію платіжного доручення від 29.03.2022 №715 на суму 5000,00 грн.
У додаткові угоді від 15.02.2022 зазначено, що виконавець за дорученням клієнта бере на себе зобов`язання надати клієнту професійну правничу допомогу (адвокатські послуги) з підготовки відзиву на апеляційну скаргу Дніпровської митниці у справі №160/9359/21 та в межах повноважень, визначених довіреністю клієнта, здійснити представництво його інтересів, яка позивача, в Третьому апеляційному адміністративному суді, а клієнт зобов`язується оплатити виконавцю гонорар за таку професійну правничу допомогу. Сторонами погоджено, що клієнт має сплатити виконавцю фіксований гонорар в розмірі 5000,00 грн без ПДВ. (а.с. 177)
Відповідач відповідно до поданої суду заяви вважає, що заявлений позивачем розмір витрат на правову допомогу є безпідставним, неспівмірним наданим адвокатом послугам та недоведеним належними доказами згідно вимог статті 134 КАС України.
Виходячи з встановлених судом обставин, суд апеляційної інстанції вважає відсутніми підстави для відшкодування визначених  позивачем витрат на правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн. 
Аналіз наведених вище норм статті 134 КАС України в їх сукупності дає підстави для висновку, що розмір суми витрат на правничу допомогу адвоката визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу та вартості виконаних робіт, витрати на проведення яких понесені в межах розгляду конкретної судової справи. При цьому розмір витрат має бути співмірним із складністю виконаних адвокатом конкретних робіт та часом, витраченим на виконання цих робіт.
В даному випадку, докази, які б підтверджували фактичне надання адвокатом послуг в межах додаткової угоди від 15.02.2022, позивачем не подані, в матеріалах справи відсутні. Сама по собі додаткова угода таким доказом не є, оскільки свідчить лише про певну домовленість між клієнтом та адвокатом та узгодження послуг, які належить надати відповідно до укладеного договору, а не їх фактичне надання. Також не є таким доказом і платіжне доручення від 29.03.2022 №715 без документу, що містив би інформацію, які саме послуги надані адвокатом на вказану вище суму і яким чином здійснювалось  представництво інтересів позивача, в Третьому апеляційному адміністративному суді, враховуючи також те, що  справа розглядалась  у порядку письмового провадження без участі сторін. 
Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що витрати у розмірі 5000,00 грн. заявлені позивачем до відшкодування безпідставно.
Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 322  Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

              П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Дніпровської митниці Держмитслужби залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 серпня 2021 року  у справі  № 160/9359/21 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції  набирає законної сили відповідно до ст.325 КАС України, може бути оскаржена до касаційного суду в порядку та строки, встановлені ст.ст.328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України.
   
Головуючий - суддя                                                                      І.Ю. Добродняк 

                               суддя                                                                      С.В. Сафронова 

                               суддя                                                                      Д.В. Чепурнов