Ухвала
    
10 серпня 2022 року
м. Київ
 
справа № 760/7972/20
провадження № 61-7494ск22
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Дундар І. О. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Русинчука М. М., розглянув касаційну скаргу комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» на рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 23 лютого 2021 року, додаткове рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 11 березня 2021 року, постанову Київського апеляційного суду від 01 червня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 08 червня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва», управління житлово-комунального господарства та будівництва Солом`янської районної у м. Києві державної адміністрації, третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «СТРІМТЕХ», про відшкодування шкоди, завданої внаслідок пожежі та залиття,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.
 
Аналіз Єдиного державного реєстру судових рішень свідчить, що у березні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» (далі - КП «ККзОЖФ Солом`янського району м. Києва»), управління житлово-комунального господарства та будівництва Солом`янської районної у м. Києві державної адміністрації про відшкодування шкоди, завданої внаслідок пожежі та залиття, у якому просив стягнути солідарно з відповідачів на його користь у відшкодування майнової шкоди 389 046,80 грн. 12 серпня 2020 року позивач збільшив позовні вимоги і просив стягнути з відповідачів інфляційні втрати в сумі 77 176,85 грн та 3% річних в сумі 34 319,26 грн.
 
Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 23 лютого 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково. Стягнуто з КП «ККзОЖФ Солом`янського району м. Києва» на користь ОСОБА_1 у рахунок відшкодування шкоди 387 434 грн.  У задоволенні інших вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.
 
Додатковим рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 11 березня 2021 року стягнуто з КП «ККзОЖФ Солом`янського району м. Києва» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 18 636 грн. 
 
Постановою Київського апеляційного суду від 01 червня 2021 року рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 23 лютого 2021 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення індексу інфляції та 3% річних скасовано та постановлено в цій частині нове судове рішення. Стягнуто з КП «ККзОЖФ Солом`янського району м. Києва» на користь ОСОБА_1 77 176,85 грн індексу інфляції, 34 319,36 гривень 3% річних. Змінено додаткове рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 11 березня 2021 року в частині суми стягнення витрат на правничу допомогу стягнувши з КП «ККзОЖФ Солом`янського району м. Києва» на користь ОСОБА_1 34 000 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.
 
Постановою Київського апеляційного суду від 08 червня 2022 року рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 23 лютого 2021 року та додаткове рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 11 березня 2021 року залишено без змін.
 
05 серпня 2022 року КП «ККзОЖФ Солом`янського району м. Києва» засобами поштового зв`язку подала до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 23 лютого 2021 року, додаткове рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 11 березня 2021 року, постанову Київського апеляційного суду від 01 червня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 08 червня 2022 року. КП «ККзОЖФ Солом`янського району м. Києва» посилається на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права і просить скасувати рішення суду першої інстанції, додаткове рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити. 
 
У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.
 
У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
 
Ціна позову у справі № 760/7972/20 становить 500 542,91 грн, тому вона є справою з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
 
КП «ККзОЖФ Солом`янського району м. Києва» у касаційній скарзі вказує, що справа становить виняткове значення для відповідача. Проте КП «ККзОЖФ Солом`янського району м. Києва» не обґрунтовує, у чому проявляється виняткове значення для відповідача. Посилання у касаційній скарзі на порушення норм матеріального та процесуального права фактично підтверджує незгоду особи, яка подала касаційну скаргу, з оскарженими судовими рішеннями. І, відповідно, не свідчить, що справа становить виняткове значення для учасника справи.
 
Посилання у касаційній скарзі на те, що суд першої інстанції помилково відніс справу до категорії малозначних, оскільки, на думку КП «ККзОЖФ Солом`янського району м. Києва», не можуть належати до категорії малозначних справ є необґрунтованим.На підставі вимог пункту 1 частини шостої, частини дев`ятої статті 19 ЦПК Українисправа № 760/7972/20 є малозначною у силу вимог закону.
 
Посилання на інші випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять.
 
Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).
 
Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).
 
Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитися з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховною Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (ZUBAC v. CROATIA, № 40160/12, § 122, ЄСПЛ, від 05 квітня 2018 року).
 
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.
 
Таким чином, оскаржені рішення ухвалені у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга КП «ККзОЖФ Солом`янського району м. Києва» подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.
 
Керуючись статтями 19, 260, 389, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
УХВАЛИВ:
 
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» на рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 23 лютого 2021 року, додаткове рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 11 березня 2021 року, постанову Київського апеляційного суду від 01 червня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 08 червня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва», управління житлово-комунального господарства та будівництва Солом`янської районної у м. Києві державної адміністрації, третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «СТРІМТЕХ», про відшкодування шкоди, завданої внаслідок пожежі та залиття.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                          І. О.  Дундар  
 
                                                                                                                      Н. О. Антоненко
 
                                                                                                                            М. М. Русинчук