ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/4003/20                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Панова Г. В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
  21 червня 2022 року                                                                                            м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:                      
головуючого судді                                                  Безименної Н.В.
суддів                                                                      Бєлової Л.В., Кучми А.Ю.
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 02 липня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,
в с т а н о в и л а
Позивач звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, в якому просив:
- скасувати рішення відповідача від 09.04.2020 щодо відмови в призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з моменту настання пенсійного віку, а саме - з 21.04.2020;
- зобов`язати відповідача призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з моменту настання пенсійного віку, а саме - з 21.04.2020.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 02 липня 2021 року позов задоволено.
Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, відповідач, подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що пільговий стаж роботи позивача за списком №1 становить 6 років 9 місяців 26 днів, що дає право на зниження пенсійного віку на 6 років, а тому право на призначення пенсії за віком позивач набуде по досягненню 54 років.
Позивач відзив на апеляційну скаргу не подавав. В суді першої інстанції його позиція обґрунтовувалась тим, що згідно із записами у трудовій книжці та відповідно до персоніфікованого обліку його пільговий стаж становить 13 років 4 місяці 4 дні, а тому йому протиправно відмовлено у призначення пенсії за віком.
Відповідно до ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: 1) відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю; 2) неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; 3) подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження). 
Беручи до уваги, що в суді першої інстанції справа розглядалась в порядку спрощеного провадження, враховуючи, що за наявними у справі матеріалами її може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів та з огляду на відсутність необхідності розглядати справу у судовому засіданні, беручи до уваги встановлений постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» карантину на всій території України, керуючись приписами ст.311 КАС України, справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 06.04.2020 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до відповідача через веб-портал Пенсійного фонду із електронною заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах на підставі ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», разом із сканкопіями підтверджуючих документів, в тому числі: паспорту; трудових книжок серії НОМЕР_1 та серії НОМЕР_2 ; диплому серії НОМЕР_3 ; довідок від 18.03.2020 вих. №109/1 і №109/2; архівними копіями наказів Державного ВАТ «Шахта Красный партизан» з питань проведення атестації робочих місць, наказу про призначення на посаду «майстра»; довідкою форми ОК-5 з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування  (а.с.7-9, 13-32).
За результатами розгляду заяви позивача, рішенням ГУ ПФУ у Київській області від 09.04.2020 відмовлено у призначенні пенсії, оскільки відомостями про застраховану особу форми ОК-5 підтверджено стаж роботи за списком №1 в обсязі 6 років 9 місяців 26 днів, що дає право на зниження пенсійного віку на 6 років та згідно з поданими документами страховий стаж становить 32 роки 11 місяців 28 днів і право на призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку ОСОБА_1 набуде по досягненню 54 років.
Вважаючи таку відмову протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, дійшов висновку, що загальний страховий стаж позивача станом на дату подання заяви відповідачу про призначення пенсії відповідно до наявних документів складає понад 25 років, у тому числі більше 10 повних років пільгового стажу за списком №1, тобто позивач має достатній трудовий стаж для призначення йому пенсії на пільгових умовах.
За наслідками перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку, колегія суддів доходить наступних висновків.
Спірні правовідносини, що склались між сторонами врегульовані Конституцією України, Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV, Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-XII.
В силу вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Згідно ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за віком мають: чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років; жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.
Відповідно до положень п. «а» ст.13 наведеного Закону на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи:
а) працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Згідно з п.1 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пільгових умовах пенсія за віком призначається, зокрема, працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Відповідач визнає, що загальний стаж роботи позивача становить понад 25 років, а саме 32 роки 11 місяців 28 днів, однак стверджує, що пільговий стаж становить лише 06 років 9 місяців 26 днів.
З поданих позивачем до суду та до відповідача документів вбачається, що його трудова книжка серії НОМЕР_1 містить записи про: період навчання ОСОБА_1 з 01.09.1987 по 08.07.1988 в професійно-технічному навчальному закладі за професією «електрослюсар підземний»; період роботи на посадах «електрослюсар підземний» та «майстер гірничий» на Шахті «Червоний партизан» (з 27.01.1992 по 11.09.1997, з 12.09.1997 по 30.09.1997, з 01.10.1997 по 30.07.2004) (а.с.22-24).
Згідно з копією трудової книжки серії НОМЕР_2 , в період з 02.06.2006 по 27.08.2006 позивач працював на ТОВ «Вуглеспецпостачання» на посаді електрослюсар-підземник 5 розряду з повним робочим днем під землею, та за результатами проведення атестації робочого місця підтверджено право на пенсію по списку №1 (а.с.26).
Наведені періоди навчання та роботи позивача на вказаних посадах також підтверджуються архівною копією наказу Державної холдингової компанії «Свердловантрацит» ДВАТ «Шахта «Червоний партизан» від 12.09.1997 №503к, за змістом якого ОСОБА_2 було призначено на посаду «майстер гірничий»; довідкою Фіалала ЗАТ «Зовнішторгсевіс» ЗАТ «Зовнішторгсервіс» від 18.03.2020 щодо підтвердження наявного трудового стажу на посадах «електрослюсар підземний» та «майстер гірничий»; архівними копіями наказів ВО «Свердловантрацит Шахта «Червоний партизан» від 28.10.1994 №705к «Про результати проведеної атестації робочих місць», Державної холдингової компанії «Свердловантрацит» ДВАТ «Шахта «Червоний партизан» від 22.09.1998 №1185 «Про результати атестації робочих місць за умовами праці», наказу ОП «Шахта «Червоний партизан» ГП «Свердловантрацит» від 26.09.2003 №435 «Про результати атестації робочих місць за умовами праці», в яких визначено право на пільгове пенсійне забезпечення за списком №1, в тому числі по посадах «електрослюсар підземний», «майстер гірничий»); копію диплому про навчання в професійно-технічному навчальному закладі за професією «електрослюсар підземний» (а.с.13-21, 26).
Згідно зі ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до п.3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Згідно з п.20 вищенаведеного Порядку у тих випадках, коли у трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
В той же час, відповідно до п.п.1,2 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №442 від 01 серпня 1992 року, атестація робочих місць за умовами праці проводиться на підприємствах і організаціях незалежно від форм власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих секторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров`я працюючих, а також на їхніх нащадків як тепер, так і в майбутньому. Основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.
В силу п.6 вищезазначеного Порядку атестація робочих місць передбачає, серед іншого, визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах.
Трудовою книжкою позивача в повному обсязі підтверджується стаж його роботи на посадах, які дають право на пільгову пенсію за списком №1 загалом 13 років 4 місяці 4 дні за наявності відповідних наказів про проведення атестації робочих місць і додатково відповідний пільговий стаж підтверджується уточнюючими довідками.
Колегія суддів відхиляє посилання апелянта на те, що позивачем були подані не оригінали, а копії документів, оскільки така обставина не була покладена в основу оскаржуваного рішення про відмову у призначення позивачу пенсії за віком на пільгових умовах зі зниженням пенсійного віку.
Натомість, всі надані позивачем електронні копії документів відповідач прийняв і розглянув та підставою для неврахування відповідного стажу визначено перебування гірничих підприємств на непідконтрольній Україні території, що не може мати наслідком позбавлення позивача права на призначення пенсії відповідно до положень п.1 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
З огляду на викладені обставини, з урахуванням наведених норм права, беручи до уваги наявність у позивача достатнього загального та пільгового стажу для призначення йому пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову.
Інші доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду першої інстанції не спростовують, при цьому колегія суддів звертає увагу на ті обставини, що відповідно до правил п.41 «Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень» обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, рішення суду ґрунтується на засадах верховенства права, є законним і обґрунтованим, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів доходить висновку про відсутність підстав для його зміни або скасування.
Відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження).
Керуючись ст.ст.243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області - залишити без задоволення.
Рішення Київського окружного адміністративного суду від 02 липня 2021 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.
Текст постанови виготовлено 21 червня 2022 року.

Головуючий суддя                                                                                Н.В.Безименна

Судді                                                                                                    Л.В.Бєлова

                                                                                                    А.Ю.Кучма