Ухвала
 
26 квітня 2022 року
 
місто Київ
 
справа № 2-90/11
 
провадження № 61-2175ск22
 
Верховний Суд, діючи у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Погрібного С. О. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Ступак О. В., дослідив касаційну скаргу ОСОБА_1 
на ухвалу Івано-Франківського апеляційного суду від 05 січня 2022 року
у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
ВСТАНОВИВ:
І. ІСТОРІЯ СПРАВИ
Стислий виклад позиції позивачів
Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк» (далі - ПАТ «Універсал Банк») у 2011 році звернулося до суду з позовом до  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 19 лютого 2008 року № 060-2008-332.
Стислий виклад змісту рішень судів першої та апеляційної інстанцій
Рішенням від 30 квітня 2011 року Косівський районний суд Івано-Франківської області частково задовольнив позов ПАТ «Універсал Банк».
Суд стягнув солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «Універсал Банк» 412 601, 68 грн основної суми заборгованості за кредитним договором та 118 710, 19 грн - відсотків за кредитом.
Звернув стягнення на таке майно:
- земельну ділянку, площею 0, 2017 га, за адресою: АДРЕСА_1 , що на праві власності належить ОСОБА_1 ;
- земельну ділянку, площею 0, 2500 га, за адресою: АДРЕСА_1 , що на праві власності належить ОСОБА_3 , шляхом їх продажу з прилюдних торгів за процедурами виконавчого провадження за ціною, встановленою в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження», для задоволення майнових вимог ПАТ «Універсал Банк» за кредитним договором від 19 лютого 2008 року № 060-2008-322.
Здійснив розподіл судових витрат.
Рішенням від 04 серпня 2011 року Апеляційний суд Івано-Франківської області задовольнив частково апеляційну скаргу ПАТ «Універсал Банк», рішення Косівського районного суду Івано-Франківської області від 20 квітня 2011 року в частинні стягнення заборгованості за кредитним договором скасував.
Суд ухвалив у цій частині нове рішення, яким позов ПАТ «Універсал Банк» задовольнив; стягнув з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 на користь ПАТ «Універсал Банк» солідарно 589 197, 37 грн заборгованості за кредитним договором. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишив без змін.
ОСОБА_1 08 жовтня 2021 року звернувся із заявою про виправлення описки, допущеної у рішенні Апеляційного суду Івано-Франківської області від 04 серпня 2011 року.
Заяву обґрунтовував тим, що з метою забезпечення виконання кредитного договору укладено додатково договори поруки від 19 лютого 2008 року 
№ 060-2008-322-Р з ОСОБА_3 та від 26 вересня 2008 року 
№ 060-2008-0322Р/1 з ОСОБА_4 , відповідно до яких поручителі несуть солідарну відповідальність за всіма зобов`язаннями ОСОБА_2 з повернення кредиту.
Також укладено договір іпотеки від 19 лютого 2008 року, відповідно до якого ОСОБА_1 передав позивачу в іпотеку земельну ділянку, площею 0, 2500 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та належить йому на праві приватної власності.
Заявник зазначає, що оскільки кредитну заборгованість він може компенсувати за рахунок заставленого майна - земельної ділянки, тому солідарно виплачувати заборгованість за кредитним договором він не зобов`язаний, оскільки він не є поручителем за укладеними договорами поруки. А тому, суд апеляційної інстанції помилково зазначив у резолютивній частині рішення його як поручителя та зобов`язав сплачувати солідарно кредитну заборгованість у розмірі 589 197, 37 грн.
Ухвалою від 05 січня 2022 року Івано-Франківський апеляційний суд відмовив у задоволенні заяви ОСОБА_1 про виправлення описки, допущеної у резолютивній частині рішення Апеляційного суду Івано-Франківської області від 04 серпня 2011 року.
ІІ. ВИМОГИ та АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
ОСОБА_1 04 лютого 2022 року із застосуванням засобів поштового зв`язку направив до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу Івано-Франківського апеляційного суду від 05 січня 2022 року, ухвалити нове рішення яким виправити описку, допущену в рішенні Апеляційного суду Івано-Франківської області від 04 серпня 2011 року. Резолютивну частину рішення викласти так: «Апеляційну скаргу ПАТ «Універсал Банк» задовольнити частково. 
Рішення Косівського районного суду Івано-Франківської області від 20 квітня 2011 року в частині стягнення заборгованості за кредитним договором скасувати. Ухвалити у цій частині нове рішення, яким позов ПАТ «Універсал Банк» задовольнити. Стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь ПАТ «Універсал Банк» солідарно 589 197, 37 грн заборгованості за кредитним договором».
Ухвалою від 23 лютого 2022 року Верховний Суд залишив без руху касаційну скаргу та надав заявнику строк для її виконання.
Від заявника 19 квітня 2022 року засобами електронного зв`язку надійшла заява про усунення недоліків касаційної скарги, заявник надав докази на підтвердження оплати судового збору за подання касаційної скарги.
Визначення заявником підстав касаційного оскарження
Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частина третя статті 3 ЦПК України).
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.
Пунктами 1-4 частини другої статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у випадках, врегульованих процесуальним законом.
Вивчивши зміст касаційної скарги, Верховний Суд встановив, що касаційна скарга містить визначення підстав касаційного оскарження відповідно до вимог статті 389 ЦПК України.
Заявник зазначив, що суд апеляційної інстанції неправильно застосував норми матеріального права та порушив норми процесуального права, як підстави касаційного оскарження наведеного судового рішення визначив таке:
- суд апеляційної інстанції не врахував правових висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 15 січня 2021 року у справі № 905/2135/19.
Отже, серед підстав касаційного оскарження рішення суду апеляційної інстанції заявником зазначені ті підстави, які згадані у пункті 1 частини другої статті 389, що свідчить про виконання ним вимог пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України щодо форми та змісту касаційної скарги
ІІІ. ЗАГАЛЬНІ ВИСНОВКИ ЩОДО ВІДКРИТТЯ КАСАЦІЙНОГО ПРОВАДЖЕННЯ
Оскільки вимоги ухвали Суду виконані, касаційна скарга подана з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України, а наведені підстави касаційного оскарження відповідають положенням статті 389 ЦПК України для відкриття касаційного провадження.
Судом не встановлено наявності достатніх й обґрунтованих підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги, а так само відмови у відкритті касаційного провадження.
Керуючись статтями 389, 390, 392, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
Відкрити касаційне провадження у справі.
Витребувати із Косівського районного суду Івано-Франківської області цивільну справу № 2-90/11 за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк тривалістю в десять днів від моменту отримання копії цієї ухвали суду.
Провести попередній розгляд справи колегією у складі трьох суддів.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                           С. О. Погрібний

І. Ю. Гулейков

О. В. Ступак