ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5146/22 Справа № 187/449/22 	  	Суддя у 1-й інстанції - Караул О. А. Суддя у 2-й інстанції - Деркач  Н. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       10 серпня 2022 року                                                                м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :         
головуючого - Деркач Н.М.
суддів - Пищиди М.М., Ткаченко І.Ю.,
при секретарі - Усик А.Д.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Дніпропетровської обласної прокуратури на ухвалу Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 18 травня 2022 року у справі за позовом Дніпропетровської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Державної служби України з безпеки на транспорті до ОСОБА_1 про стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування великоваговими транспортними засобами, - 
       В С Т А Н О В И В: 

               У травні 2022 року заступник керівника Дніпропетровської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Державної служби України з безпеки на транспорті звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування великоваговими транспортними засобами в обґрунтування якого зазначено, що 10.05.2019 року посадовими особами Управління Укртрансбезпеки у Полтавській області на автомобільній ділянці Н31 Дніпро-Царичанка-Решитіловка 109 км , зупинено автомобіль DAF FT XF 105.410 , реєстраційний номер НОМЕР_1 , із напівпричепом JANMIL, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належать ОСОБА_1 . За результатами зважування автомобіля та габаритно-вагового контролю, зафіксовано фактичну масу транспортного засобу 55,3, при нормативно допустимій 40 т., навантаження на одиничну ось (вісь) 15,35 т, при нормативно допустимій 11 т., навантаження на строєну ось (вісь) 32,78 т, при нормативно допустимій 22 т. 
               Управлінням Укртрансбезпеки у Полтавській області складено розрахунок плати за проїзд від 10.05.2019 року, відповідно до якого плата за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативи, склала 10927,20 евро.
               У зв`язку з тим, що власник транспортного засобу ОСОБА_1 добровільно кошти до теперішнього часу не сплатив, позивач просив суд стягнути з відповідача на користь Державного бюджету України плату за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, у сумі 321311 грн. 54 коп.
               Ухвалою Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 18 травня 2022 року відмовлено у відкритті провадження в цивільній справі за позовною заявою заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Державної служби України з безпеки на транспорті до ОСОБА_1 про стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування великоваговими транспортними засобами. Роз`яснено позивачу, що розгляд заявлених вимог віднесений до юрисдикції господарського суду.
               Не погодившись з такою ухвалою суду, Дніпропетровська обласна прокуратура звернулась до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу суду та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. 
               Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи та висновки суду не відповідають встановленим обставинам. 
               Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а ухвала суду підлягає залишенню без змін, виходячи з наступних підстав.
               Пунктом 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України визначено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
               Як вбачається з матеріалів справи, згідно відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців ОСОБА_1 з 2006 року зареєстрований як фізична особа-підприємець, та здійснює поміж інших видів діяльності, господарську діяльність у сфері автомобільного транспорту, зокрема з надання в оренду вантажних автомобілів. 
               В доданих до позовної заяви документах міститься Направлення на рейдову перевірку від 06.05.2019 та Графік проведення рейдових перевірок, зі змісту яких виходить, що у вказаний період посадові особи Управління Укртрансбезпеки у Полтавській області направлені для перевірки суб`єктів господарювання всіх форм власності відповідно до пункту 4, 13 Порядку здійснення державного контролю за автомобільним транспортом, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.06 р. № 1567, в редакції, що була чинною на час проведення перевірки (10.05.2019 року), яким в свою чергу врегульовано процедуру здійснення державного контролю за суб`єктами господарювання.
               Крім того, наявність в матеріалах справи Акта № 147979 проведення перевірки, який є Додатком 3 до Порядку здійснення державного контролю за автомобільним транспортом, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.06 р. № 1567 також свідчить, що посадовими особами Управління Укртрансбезпеки у Полтавській області була застосована процедура, що передбачена для державного контролю суб`єктів господарювання.
               Відмовляючи у відкритті провадження у даній справі, суд першої інстанції вірно виходив з того, що посадові особи Управління Укртрансбезпеки у Полтавській області в межах наданих повноважень 10.05.2019 року перевіряли дотримання саме суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту, встановлених габаритно-вагових параметрів, а відповідач ОСОБА_1 , будучи фізичною особою-підприємцем, використовував належний йому транспортний засіб автомобіль DAF FT XF 105.410 , реєстраційний номер НОМЕР_1 , із напівпричепом JANMIL, реєстраційний номер НОМЕР_2 для здійснення підприємницької діяльності.
               Таким чином, даний спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки повинен вирішуватися шляхом подання позову у порядку господарського судочинства до відповідного господарського суду.
               Доводи апеляційної скарги Дніпропетровської обласної прокуратури про те, що суд першої інстанції відмовляючи у відкритті провадження не врахував, що відповідач в даному випадку є фізичною особою, а не фізичною особою-підприємцем спростовуються встановленими судом першої інстанції обставинами щодо реєстрації відповідача як ФОП та проведення перевірки щодо нього саме як ФОПа, а також є безпідставними, оскільки згідно з підпунктами 15 та 27 пункту 5 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 р. № 103, Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань здійснює габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування, а також здійснює нарахування, вживає заходів щодо стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю. 
               За положеннями пункту 1 Порядку здійснення державного контролю за автомобільним транспортом, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.06 р. № 1567, в редакції, що була чинною на час проведення перевірки (10.05.2019 року), Порядок визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту, вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами.
               В свою чергу, стаття 55 Господарського кодексу України дає визначення поняття суб`єкта господарювання, яким визнаються учасники господарських відносин, що здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством. Суб`єктами господарювання серед інших є громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.
               Крім того, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.
               Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (1950 року) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
               Повноваження Укртрансбезпеки щодо плати за проїзд великовагових транспортних засобів обмежуються лише нарахуванням такої плати.
               При цьому за своєю правовою природою плата за проїзд великоваговим транспортним засобом є не штрафною санкцією, а сумою відшкодування матеріальних збитків державі внаслідок руйнування автомобільних доріг загального користування.
               Таким чином, суб`єктний склад сторін, який відповідає статті 4 ГПК України, свідчить про те, що спір за позовом прокурора в інтересах держави в особі Укртрансбезпеки до підприємця про стягнення з нього плати за проїзд великовагового транспорту автомобільними дорогами загального користування підлягає розгляду в порядку господарського судочинства, оскільки не стосується захисту прав, свобод та інтересів у сфері публічно-правових відносин, а пов`язаний з вирішенням питання щодо стягнення коштів.
               Аналогічний правовий висновок викладено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 12 лютого 2020 року у справі № 917/210/19.
               Інші доводи апеляційної скарги не спростовують обґрунтованих висновків суду про наявність правових підстав для відмови у відкритті провадження.
               Згідно зі статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
               Враховуючи викладене та конкретні обставини справи, судове рішення відповідає вимогам норм процесуального права і тому, колегія апеляційного суду вважає, що правових підстав для його скасування немає, а тому доводи апеляційної скарги підлягають залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції залишенню без змін.
               На підставі статті 141 ЦПК України, судові витрати понесені сторонами в зв`язку з переглядом судового рішення розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення.
               Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, - 

П О С Т А Н О В И В: 

       Апеляційну скаргу Дніпропетровської обласної прокуратури — залишити без задоволення.
       Ухвалу Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 18 травня 2022 року — залишити без змін. 
       Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

       Судді:                                                                        Н.М. Деркач

                                                                               М.М. Пищида

                                                                               І.Ю. Ткаченко