ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/26768/21                                                        Суддя (судді) першої інстанції: Федорчук А.Б.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  13 червня 2022 року                                                                            м. Київ
          Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Головуючого судді                                                             Коротких А.Ю.,
суддів                                                                                Сорочка Є.О.,
                                                                                          Чаку Є.В., 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "ВіЕйбі Банк", виведення з ринку якого здійснюється безпосередньо Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 13 грудня 2021 року у справі за адміністративним позовом публічного акціонерного товариства "ВіЕйбі Банк", виведення з ринку якого здійснюється безпосередньо Фондом гарантування вкладів фізичних осіб до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-
В С Т А Н О В И В :
Публічне акціонерне товариство "ВіЕйбі Банк", виведення з ринку якого здійснюється безпосередньо Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.
Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 13 грудня 2021 року у задоволенні позову відмовлено повністю.
Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду, публічне акціонерне товариство "ВіЕйбі Банк", виведення з ринку якого здійснюється безпосередньо Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Свої вимоги апелянт мотивує тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення неповно досліджено обставини, що мають значення для справи та неправильно застосовано норми матеріального права.
Сторони були належним чином повідомлені про дату апеляційного розгляду справи - 13 червня 2022 року, проте у судове засідання не з`явилися. За таких обставин колегія суддів, керуючись п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила перейти до розгляду справи в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
З наявних матеріалів справи вбачається, що 23 лютого 2021 року старшим державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження №64603879 з примусового виконання виконавчого листа №592/11176/20, виданого 05 лютого 2021 року Ковпаківським районним судом міста Суми, про стягнення судового збору в розмірі 454,00 грн.
Матеріалами виконавчого провадження підтверджується, що 14 вересня 2021 року заступник директора-розпорядника Фонду (представник ПАТ «ВіЕйБі Банк») звернувся до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) із заявою про закінчення виконавчого провадження, у якій просив:
- протягом трьох днів, з дати отримання вказаної заяви, винести постанову про закінчення виконавчого провадження №64603879 на підставі пункту 4 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» та вжити всіх заходів, передбачених частиною 1 статті 40 Закону України «Про виконавче провадження;
- внести до автоматизованої системи виконавчого провадження відомості про закінчення виконавчого провадження №64603879 із виключенням запису про триваюче виконавче провадження в Єдиному реєстрі боржників, Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань боржника - юридичної особи стосовно ПАТ «ВіЕйБі Банк» (код ЄДРПОУ 19017842).
Дана заява обґрунтована прийняттям Правлінням Національного банку України від 19 березня 2015 року №188 постанови «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «ВіЕйБі Банк», а також прийняттям виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб рішення №63 від 20 березня 2015 року «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та призначення уповноважено особи Фонду на ліквідацію банку».
В додаток до вказаної заяви надано копію рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 03 вересня 2020 року №1627 «Про деякі питання ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк».
За результатами розгляду вказаного звернення листом від 24 вересня 2021 року №161776 Шевченківський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) повідомив позивачу, що оскільки у виконавчому документі визначено, що боржником є ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний банк» в особі уповноваженого фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» Рекрут Світлани Валеріївни, підстави для закінчення виконавчого провадження №64603879 на підставі пункту 4 частини 1 статті 39 Закону - відсутні.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до частин першої, другої статті 18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Виконавець зобов`язаний:
1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом;
2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження;
3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання;
4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом;
5) роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.
Згідно з частиною першою статті 26 Закону №1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: за заявою стягувача про примусове виконання рішення; за заявою прокурора у разі представництва інтересів громадянина або держави в суді; якщо виконавчий документ надійшов від суду у випадках, передбачених законом; якщо виконавчий документ надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземної держави, до повноважень яких належить розгляд цивільних чи господарських справ, іноземних чи міжнародних арбітражів) у порядку, встановленому законом; у разі якщо виконавчий документ надійшов від Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.
Як вбачається з матеріалів справи та даних Автоматизованої системи виконавчого провадження, боржником у виконавчому провадженні №64603879 є Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "ВіЕйбі Банк" Рекрут С.В. та зазначено код ЄДРПОУ боржника 19017842.
Відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що ідентифікаційний код 19017842 є кодом публічного акціонерного товариства "ВіЕйбі Банк", який перебуває в стані припинення, а органом управління зазначеної особи є, зокрема, Рекрут С.В. - директор-розпорядник Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.
Відповідно до пункту 4 частини четвертої статті 4 Закону №1404-VIII виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника.
Крім того, згідно пункту 4 частини першої статті 39 Закону №1404-VIII виконавче провадження підлягає закінченню у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника.
Таким чином, у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника, виконавче провадження щодо примусового виконання щодо саме боржника, яким є банк, не може здійснюватися, а відкрите виконавче провадження підлягає закінченню з підстав, визначених пунктом 4 частини першої статті 39 Закону №1404-VIII.
Відповідно до частини першої статті 40 Закону №1404-VIII у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.
Аналіз наведених норм у своєму взаємозв`язку дає підстави для висновку, що у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника, виконавче провадження щодо примусового виконання стосовно саме боржника, яким є банк, не може здійснюватися, а відкрите виконавче провадження підлягає закінченню з передбачених п. 4 ч. 1 ст. 39 Закону підстав. Водночас, підставою для закінчення виконавчого провадження є саме прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника.
Так, у заяві до відповідача позивач повідомив, що 12.07.2016 року Національним банком України прийнято постанову №124-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 12.07.2016 року №1213 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Банк Михайлівський» та делегування повноважень ліквідатора банку.
Інформація про вказані рішення є публічною та, серед іншого, розміщена на офіційному сайті Фонду, а також внесена до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань в частині наділення повноваженнями керівника ПАТ «ВіЕйБі Банк» директора-розпорядника Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Рекрут С.В.
23.05.2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення механізмів регулювання банківської діяльності», яким, зокрема, Кодекс адміністративного судочинства України доповнено статтею 266-1.
Так, приписи п. 1 ч. 1 ст. 266-1 КАС України визначають, що правила цієї статті поширюються на розгляд адміністративних справ щодо, зокрема, законності індивідуальних актів Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних, про відкликання у банку банківської ліцензії та ліквідацію банку, про затвердження пропозиції Національного банку України про участь держави у виведенні неплатоспроможного банку з ринку.
При цьому, положеннями ч. 9 ст. 266-1 КАС України передбачено, що визнання протиправним (незаконним) та скасування індивідуального акта/рішення, визначеного частиною першою цієї статті, або окремих його положень:
1) не відновлює того становища банку, яке існувало до прийняття такого акта/рішення, включаючи правовий статус цього банку, та не відновлює становища/прав осіб, які були учасниками банку на момент прийняття такого акта/рішення;
2) не може бути підставою для визнання недійсними, нечинними, протиправними та скасування будь-яких рішень, правочинів або інших дій/визнання протиправною бездіяльності, прийнятих, вчинених або допущених у процедурі виведення неплатоспроможного банку з ринку/ліквідації банку;
3) не породжує будь-яких прав осіб, які були учасниками банку на момент прийняття такого індивідуального акта/рішення, крім права на відшкодування заподіяної шкоди.
У свою чергу, Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення механізмів регулювання банківської діяльності» визначили наступні правові наслідки набрання ним чинності.
Фонду гарантування вкладів фізичних осіб здійснити (продовжити) процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку, ліквідацію банків відповідно до Закону України «Про систему гарантуванням вкладів фізичних осіб», підстави (індивідуальні акти) для початку тимчасової адміністрації, ліквідації яких було визнано протиправними (незаконними) та скасовано до дня набрання чинності цим Законом (пп. 1 п. 3).
Банкам/юридичним особам, у яких Національним банком України відкликано банківські ліцензії, але відомості про які наявні в Державному реєстрі банків, підстави (індивідуальні акти) для запровадження тимчасової адміністрації, ліквідації яких було визнано протиправними (незаконними) та скасовано до дня набрання чинності цим Законом, забезпечити передачу уповноваженій особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб печаток і штампів, матеріальних та інших цінностей, бухгалтерської та іншої документації банку протягом строку, встановленого Фондом гарантування вкладів фізичних осіб в оголошенні, опублікованому на офіційному веб-сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб і в газеті «Урядовий кур`єр» або «Голос України» (п. 4).
Судові провадження, розпочаті до набрання чинності цим Законом, у яких на день набрання чинності цим Законом не ухвалено остаточне рішення, вирішуються, розглядаються або переглядаються з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом (п. 5).
Судові провадження в адміністративних справах, визначених частиною першою статті 266-1 Кодексу адміністративного судочинства України, в яких предметом спору є вимоги, що не відповідають нормам частин сьомої - десятої статті 266-1 Кодексу адміністративного судочинства України, і судовий розгляд яких станом на день набрання чинності цим Законом не завершений у судах першої, апеляційної або касаційної інстанцій шляхом постановлення рішення (ухвали, постанови), підлягають закриттю у відповідній частині судом, який розглядає справу (п. 6).
Аналогічні положення щодо наслідків визнання протиправним і скасування індивідуального акту Національного банку України знайшли своє відображення й у приписах ч. ч. 5-7 ст. 54 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».
Отже, з урахуванням наведених вище правил, навіть визнання протиправним та скасування у судовому порядку рішення Національного банку України про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника не припиняє розпочату процедуру ліквідації такого банку безвідносно до того, коли таке судове рішення було прийнято.
Питання ліквідації банків регламентує розділ VIII Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».
Частиною 4 статті 44 наведеного Закону у редакції, яка була чинною станом на 16.07.2015 року, передбачено, що Фонд призначає уповноважену особу Фонду та розпочинає процедуру ліквідації банку в день отримання рішення Національного банку України про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, за виключенням випадку, коли ліквідація здійснюється за ініціативою власників банку.
У подальшому ч. 4 ст. 44 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» було викладено в іншій редакції, згідно якої Фонд розпочинає процедуру ліквідації банку не пізніше наступного робочого дня після офіційного отримання рішення Національного банку України про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, крім випадку, коли ліквідація здійснюється за ініціативою власників банку.
При цьому згідно ч. 5 ст. 44 указаного Закону Фонд з дня початку процедури ліквідації банку протягом трьох років (у разі ліквідації системно важливого банку - протягом п`яти років) забезпечує виконання заходів щодо управління майном (активами) банку та задоволення вимог кредиторів.
Таким чином, всі процедури, пов`язані з ліквідацією банку, повинні продовжуватися Фондом, зокрема, як особою, що здійснює повноваження органу управління банку (п. 1 ч. 1 ст. 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»).
В контексті положень п. 4 ч. 1 ст. 39 Закону можливо дійти висновку, що зазначена норма пов`язує закінчення виконавчого провадження саме із прийняттям Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника.
Водночас, зміст цієї норми у взаємозв`язку з наведеними положеннями Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення механізмів регулювання банківської діяльності» та Кодексу адміністративного судочинства України дає підстави вважати, що юридичним фактом, який породжує необхідність закінчення виконавчого провадження на підставі п. 4 ч. 1 ст. 39 Закону, є не лише відповідне рішення Національного банку України, а й наслідки, яке воно породжує.
Відтак, колегія суддів доходить висновку про те, що після отримання заяви Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 14.09.2021 року про закінчення виконавчого провадження №64603879 на підставі п. 4 ч. 1 ст. 39 Закону, відповідач був зобов`язаний закінчити вищевказане виконавче провадження, чого ним зроблено не було, що свідчить про обґрунтованість позовних вимог та неправомірну відмову у задоволенні таких судом першої інстанції.
Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .
Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09.12.1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи
Згідно пункту 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Отже, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції не повністю встановив фактичні обставини справи та при ухваленні оскаржуваного рішення допустив порушення норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим помилково вирішив по суті спір, позовні вимоги щодо якого підлягали задоволенню.
Відповідно до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Відповідно до ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Згідно з ч. 4 ст. 272 КАС України судові рішення суду апеляційної інстанції у справах, визначених статтями 280, 281, 287 та 288 цього Кодексу, можуть бути оскаржені до суду касаційної інстанції.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 268, 272, 287, 308, 310, 315, 317, 321, 325, 328 КАС України, суд
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "ВіЕйбі Банк", виведення з ринку якого здійснюється безпосередньо Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, - задовольнити.
Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 грудня 2021 року - скасувати.
Ухвалити нову постанову, якою задовольнити адміністративний позов публічного акціонерного товариства "ВіЕйбі Банк", виведення з ринку якого здійснюється безпосередньо Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.
Визнати протиправною бездіяльність Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо невчинення дій, передбачених ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».
Зобов`язати Шевченківський районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) винести постанову про закінчення виконавчого провадження № 64603879 на підставі пункту 4 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» та вжити всі заходи, передбачені частиною 1 статті 40 Закону України «Про виконавче провадження».
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції в порядку і строки, встановлені статтями 329, 331 КАС України.

Головуючий суддя:                                                                      Коротких А.Ю.

Судді:                                                                                          Сорочко Є.О.

                                                                                                    Чаку Є.В.