Ухвала
 
02 червня 2022 року
м. Київ
 
справа № 372/1335/16
провадження № 61-18579св20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Ігнатенка В. М. (суддя-доповідач), Карпенко С. О.,             Стрільчука В. А.,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження справу за позовом першого заступника прокурора Київської області в інтересах держави в особі Київської обласної державної адміністрації, до Обухівської районної державної адміністрації, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , публічного акціонерного товариства «Фінанс банк», треті особи: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , реєстраційна служба Обухівського міськрайонного управління юстиції, приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Мельник Марина Володимирівна, приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Щур Надія Романівна, про визнання недійсними розпорядження, державних актів на право власності на земельні ділянки, витребування земельних ділянок, за касаційними скаргами ОСОБА_1  та ОСОБА_22 на рішення Обухівського районного суду Київської області від 10 серпня 2016 року у складі судді Зінченка О. М. та постанову Київського апеляційного суду від 04 листопада 2020 року у складі колегії суддів: Олійника В. І., Желепи О. В., Кулікової С. В.,
ВСТАНОВИВ:
Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 10 серпня 2016 року позов задоволено.
Визнано недійсним розпорядження Обухівської РДА від 07 квітня 2008 року                № 506 «Про затвердження проекту із землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність 56-ом громадянам для ведення індивідуального садівництва в адміністративних межах Української міської ради» в частині передачі у власність земельних ділянок ОСОБА_9 , ОСОБА_5 , ОСОБА_10 , 
ОСОБА_11 , ОСОБА_4 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ,                     ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 ,          ОСОБА_21 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_13 .
Визнано недійсними державні акти: серії ЯЖ № 217200 від 21 травня 2008 року на право власності ОСОБА_5 на земельну ділянку площею 0,12 га для індивідуального садівництва із кадастровим номером 3223151000:06:014:0015, серії ЯЖ № 217207 від 21 травня 2008 року на право власності ОСОБА_4 на земельну ділянку площею 0,12 га для індивідуального садівництва із кадастровим номером 3223151000:06:014:0013, серії ЯЛ № 065571                                          від 05 листопада 2010 року на право власності ОСОБА_3 на земельну ділянку площею 0,12 га для індивідуального садівництва із кадастровим номером 3223151000:06:014:0044, які розташовані в адміністративних межах Української міської ради Обухівського району.
Визнано недійсними рішення приватного нотаріуса Обухівського нотаріального округу Мельник М. В. від 18 лютого 2015 року індексний номер 430781, 432984, 434014 про державну реєстрацію за ОСОБА_1 права власності на земельні ділянки площею 0,12 га з кадастровим номером 3223151000:06:014:0006, з кадастровим номером 3223151000:06:014:0016, з кадастровим номером 3223151000:06:014:0009; визнати недійсними рішення приватного нотаріуса Обухівського нотаріального округу Щур Н. Р. від 01 квітня 2016 року індексний номер 29068943 про державну реєстрацію за                             ОСОБА_6 права власності на земельну ділянку площею 0,24 га з кадастровим номером 3223151000:06:014:0063; рішення реєстраційної служби Обухівського міськрайонного управління юстиції від 11 березня 2014 року індексний номер 11509136 про державну реєстрацію за ОСОБА_2 права власності на земельну ділянку площею 1,08 га з кадастровим номером 3223151000:06:014:0066, які розташовані в адміністративних межах Української міської ради Обухівського району.
Визнано недійсним договір іпотеки від 18 лютого 2013 року № 867, укладений між ПАТ «ТММ-Банк» та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Мельник М. В. в частині щодо земельних ділянок площею по 0,12 га з кадастровими номерами 3223151000:06:014:0006, 3223151000:06:014:0016, 3223151000:06:014:0009.
Витребувано на користь держави в особі Київської обласної державної адміністрації з незаконного володіння ОСОБА_1 земельні ділянки площею 0,12 га з кадастровим номером 3223151000:06:014:0006, площею 0,12 га з кадастровим номером 3223151000:06:014:0009, площею 0,12 га з кадастровим номером 3223151000:06:014:0016, ОСОБА_5 земельну ділянку площею 0,12 га з кадастровим номером 3223151000:06:014:0015, ОСОБА_3 земельну ділянку площею 0,12 га з кадастровим номером 3223151000:06:014:0044,                        ОСОБА_6 земельну ділянку площею 0,24 га з кадастровим номером 3223151000:06:014:0063, ОСОБА_2 земельну ділянку площею 1,08 га з кадастровим номером 3223151000:06:014:0066, ОСОБА_4 земельну ділянку площею 0,12 га з кадастровим номером 3223151000:06:014:0013 загальною вартістю 20 927 грн., які розташовані в адміністративних межах Української міської ради Обухівського району. Вирішено питання про розподіл судових витрат.
Постановою Київського апеляційного суду від 04 листопада 2020 року апеляційну скаргу акціонерного товариства «Укрсоцбанк», правонаступником якого є акціонерне товариство «Альфа-Банк, залишено без задоволення. Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 13 червня 2020 року залишено без змін.
У касаційній скарзі, поданій у грудні 2020 року до Верховного Суду                       представник ОСОБА_1 - ОСОБА_23 , посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати рішення суду першої інстанції та постанову апеляційного суду в частині визнання недійсним розпорядження Обухівського районної державної адміністрації, визнання недійсним рішення приватного нотаріуса, визнання недійсним договору іпотеки та витребування земельних ділянок з незаконного володіння ОСОБА_1 та направити справу в цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції.
У касаційній скарзі, поданій у грудні 2020 року до Верховного Суду                       представник ОСОБА_22 - ОСОБА_24 , посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати рішення суду першої інстанції та постанову апеляційного суду в частині визнання недійсним розпорядження Обухівського районної державної адміністрації, визнання недійсним державного акта та витребування земельної ділянки з незаконного володіння ОСОБА_3 та направити справу в цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції.
Ухвалами Верховного Суду від 29 січня 2021 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі та витребувано її матеріали з суду першої інстанції.
Статтею 388 ЦПК України передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
Вказана справа надійшла до Верховного Суду.
Згідно із пунктом 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.
Відповідно до абзацу 1 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;                   2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
Відповідно до частини п`ятої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції призначає справу до судового розгляду за відсутності підстав, встановлених частинами третьою, четвертою цієї статті. Справа призначається до судового розгляду, якщо хоча б один суддя із складу суду дійшов такого висновку.
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що справа підлягає призначенню до судового розгляду.
У касаційних скаргах ОСОБА_1 та ОСОБА_22 заявлено клопотання про участь їх представників у розгляді справи.
Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України в суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
Згідно з частиною першою статті 7 ЦПК України розгляд справ у судах проводиться усно і відкрито, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Зокрема, в частині тринадцятій статті 7 ЦПК України передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Європейський суд з прав людини зазначив, що процедура допуску скарг до розгляду та провадження виключно з питань права, на відміну від того, що стосується питань фактів, може відповідати вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, навіть якщо скаржнику не була надана можливість бути особисто заслуханим апеляційним чи касаційним судом, за умови, якщо відкрите судове засідання проводилось у суді першої інстанції і якщо суди вищої інстанції не мали встановлювати факти справи, а лише тлумачили відповідні юридичні норми (рішення в справі «Жук проти України» від 21 жовтня 2010 року).
Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Аналіз вищевказаних положень закону свідчить про те, що виклик учасників справи для надання пояснень у справі вирішується Верховним Судом з урахуванням встановленої необхідності таких пояснень.
Колегія суддів не вбачає необхідності виклику учасників справи для надання пояснень в даній справі, і така необхідність відсутня, а відтак, заявлене клопотання щодо розгляду справи з викликом сторін задоволенню не підлягає.
Оскільки колегією суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, то справа розглядатиметься в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами, а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому частиною п`ятою статті 272 ЦПК України.  
Згідно з частиною першою статті 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, колегія суддів інформує учасників справи про те, що зазначена інформація оприлюднюється на офіційному веб-порталі судової влади України.
За таких обставин розгляд справи здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання.
З урахуванням категорії і складності справи та відповідно до частини одинадцятої статті 34 ЦПК України, справа підлягає розгляду в складі п`яти суддів.
Керуючись статтею 401 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
справу за позовом першого заступника прокурора Київської області в інтересах держави в особі Київської обласної державної адміністрації, до Обухівської районної державної адміністрації, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , публічного акціонерного товариства «Фінанс банк», треті особи: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , реєстраційна служба Обухівського міськрайонного управління юстиції, приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Мельник Марина Володимирівна, приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Щур Надія Романівна, про визнання недійсними розпорядження, державних актів на право власності на земельні ділянки, витребування земельних ділянок, за касаційними скаргами ОСОБА_1 та ОСОБА_22 на рішення Обухівського районного суду Київської області від 10 серпня 2016 року та постанову Київського апеляційного суду від 04 листопада 2020 року, призначити до судового розгляду.
Відмовити ОСОБА_1 та ОСОБА_22 в задоволенні клопотань про виклик сторін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

 
Судді:                                                                                               В. М. Ігнатенко

С. О. Карпенко

В. А. Стрільчук