Постанова
Іменем  України
 
25 травня 2022 року
м. Київ
 
справа № 707/1530/21
провадження № 61-101св22
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Дундар І. О. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Русинчука М. М.,
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 , 
відповідач - Центральний відділ державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), 
третя особа - ОСОБА_2 ,
розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Черкаського районного суду Черкаської області від 13 вересня 2021 року у складі судді Тептюка Є. П. та постанову Черкаського апеляційного суду від 01 грудня 2021 року у складі колегії суддів: Василенко Л. І., Бородійчука В. Г., Єльцова В. О.,
Історія справи 
Короткий зміст позовних вимог
У липні 2021 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі - Центральне ВДВС м. Черкаси ГТУЮ у Черкаській області), третя особа - ОСОБА_2 , про зняття арешту з майна.
Позовні вимоги мотивувала тим, що рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28 березня 2013 року солідарно стягнуто з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Надра» 94 480,15 доларів США, що еквівалентно 755 179,83 грн по курсу НБУ станом на 14 січня 2013 року.
Рішенням апеляційного суду Черкаської області від 27 травня 2013 року у справі № 2314/9659/12 рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28 березня 2013 року змінено. Стягнуто солідарно з    ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Надра» 85 114,67 доларів США та 74 858,27 грн.
14 жовтня 2013 року державним виконавцем Центрального ВДВС м. Черкаси ГТУЮ у Черкаській області було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №40251201 щодо примусового виконання виконавчого листа, виданого Придніпровським районним судом м. Черкаси.
В рамках вказаного виконавчого провадження державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника ОСОБА_1 від 14 жовтня 2013 року.
17 травня 2018 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пункту 7 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження».
Позивач зазначила, що, не зважаючи на повернення виконавчого документа стягувачу, майно ОСОБА_1 знаходиться під арештом.
08 квітня 2021 року отримано Інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №251770675, згідно якої вбачається, що наявність запису про обтяження: 13617188 перенесене із запису про обтяження: 3381354.
Вказувала, що записи про обтяження у вигляді накладення арешту на майно діють по сьогоднішній день, а підставою для таких обтяжень була саме постанова від 14 жовтня 2013 року прийнята в межах виконавчого провадження №40251201.
На думку позивача, накладений арешт порушує її інтереси, оскільки перешкоджає в повному обсязі реалізувати свої правомочності власника майна, використовувати та розпоряджатись належним їй майном, а відтак має бути знятий судом.
Строк пред`явлення виконавчого документа, виданого Придніпровським судом м. Черкаси від 20 червня 2013 року  № 2/711/429/2013, сплив 17 травня 2021року.
Інші виконавчі провадження, де боржником є ОСОБА_1 , відсутні. 
Будь-які претензії майнового або грошового характеру, пов`язані з рішенням апеляційного суду Черкаської області від 27 травня 2013 року, зі сторони стягувача або його правонаступника до ОСОБА_1 відсутні. Також відсутні обставини, які зумовлюють необхідність існування зазначеного арешту.
Позивач просила:
зняти арешт із всього належного ОСОБА_1 майна, який накладений постановою Центрального ВДВС м. Черкаси ГТУЮ у Черкаській області Коробковою Г.О. від 14 жовтня 2013 року про арешт майна боржника в межах виконавчого провадження №40251201;
скасувати арешт рухомого майна, зареєстрованого в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна на підставі обтяження: постанова про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження, 40251201, 14 жовтня 2013 року, Центральний відділ ДВС Черкаського міського управління юстиції, головний державний виконавець Тимощук В. В.; боржник: ОСОБА_1 , код: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 . Дата та час реєстрації 14 листопада 2013 року. Реєстратор: Черкаська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України;
скасувати арешт нерухомого майна, зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта за номером обтяження: 13617188, перенесеного із запису про обтяження: 3381354. Підстава виникнення обтяження: постанова про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер 40251201, виданий 14 жовтня 2013 року, видавник: Центральний ВДВС м. Черкаси ГТУЮ у Черкаській області; підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 7953239 від 14 листопада 2013 року. Обтяжувач: Центральний ВДВС м. Черкаси ГТУЮ у Черкаській області. Особа, майно/права якої обтяжуються: ОСОБА_1 . Опис предмета обтяження: все нерухоме майно в межах боргу 85 114,67 дол. США та 73375,74 грн, окрім офісу, а саме: приміщення першого поверху з № 1 ар № 6 (літера А4), який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .
Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій
Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 13 вересня 2021 року, яка залишена без змін постановою Черкаського апеляційного суду від 01 грудня 2021 року, провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Центрального ВДВС м. Черкаси ГТУЮ у Черкаській області, третя особа - ОСОБА_2 , про зняття арешту з майна, закрито на підставі пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України, у зв`язку з тим, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
Суд першої інстанції, встановивши, що з метою забезпечення виконання рішення суду накладено арешт на майно ОСОБА_1 , яка є боржником у виконавчому провадженні, зробив висновок, з яким погодився суд апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 не може виступати позивачем у цій справі й така справа не підлягає розгляду в позовному провадженні, а отже, провадження у справі підлягає закриттю на підставі пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України.
Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги
У грудні 2021 року ОСОБА_1 подала касаційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу Черкаського районного суду Черкаської області від 13 вересня 2021 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 01 грудня 2021 року, справу направити до суду першої інстанції  для продовження розгляду.
Касаційна скарга обґрунтована тим, що частиною четвертою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачені випадки та умови, коли виконавець зобов`язаний зняти арешт з майна боржника. Відповідно до частини п`ятої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Таким чином, у випадку відсутності умов,  передбачених частиною четвертою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження», зняття арешту відбувається виключно за рішенням суду. Позивачем була заявлена вимога про зняття арешту з майна накладеного згідно постанови державного виконавця з підстав, які не визначені частиною четвертою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження», однак, вказують на відсутність обставин, які зумовлюють його накладення та існування на сьогоднішній день. При цьому, оскільки позивач не заявляла вимоги про оскарження рішень, визнання незаконною та скасування постанови, то в даному випадку позов не може бути підвідомчий адміністративному суду в порядку розгляду адміністративного судочинства та/або в порядку оскарження рішень та дій органу ДВС. Станом на дату подання позовної заяви до суду та відкриття провадження у цій справі,    ОСОБА_1 втратила статус боржника у виконавчому провадженні № 40151201, оскільки виконавче провадження було завершене. Висновок Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду, викладений у постановах від 24 травня 2021 року у справі № 712/12136/18  та у справі № 554/7908/17 формувався в контексті способу захисту прав боржником відкритого виконавчого провадження щодо якого проводяться заходи примусового виконання. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 01 квітня 2020 року у справі № 636/2408/19 суд вирішував питання юрисдикційності спору за вимогами про визнання незаконним та скасування рішення виконавця, а також щодо застосування процесуальних норм, які втратили чинність і до спірних правовідносин в межах справи № 707/1530/21 застосовуватись не можуть.
Рух справи у суді касаційної інстанції
Ухвалою Верховного Суду від 27 січня 2022 року касаційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. 
Після усунення недоліків, ухвалою Верховного Суду від 15 лютого 2022 року відкрито касаційне провадження у справі № 707/1530/21, витребувано справу з суду першої інстанції.
У квітні 2022 року матеріали цивільної справи № 707/1530/21 надійшли до Верховного Суду.
Межі та підстави касаційного перегляду
Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України). 
В ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина восьма статті 394 ЦПК України).
В ухвалі Верховного Суду від 15 лютого2022 року зазначено, що наведені у касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України для відкриття касаційного провадження, оскільки касаційна скарга містить підстави касаційного оскарження, передбачені абзацом 2 частини другої статті 389 ЦПК України (порушення норм процесуального права).
Фактичні обставини
Суди встановили, що рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28 березня 2013 року, яке змінене рішенням апеляційного суду Черкаської області від 27 травня 2013 року, стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Надра» 85 114,67 доларів США та 74 858,27 грн.
Згідно постанови державного виконавця Центрального ВДВС Черкаського міського управління юстиції від 14 жовтня 2013 року відкрито виконавче провадження № 40251201 щодо примусового виконання виконавчого листа, виданого Придніпровським районним судом м. Черкаси від 20 червня 2013 року.
В рамках виконавчого провадження №40251201, 14 жовтня 2013 року державним виконавцем Центрального ВДВС Черкаського міського управління юстиції винесено постанову про арешт майна боржника ОСОБА_1 , якою накладений арешт на все майно боржника в межах боргу 85 114,67 дол. США та 73 375,74 грн, крім офісу, а саме: приміщення першого поверху з № 1 ар № 6 (літера А-4), який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .
Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 08 квітня 2021 № 251770675, ОСОБА_1 на праві власності належить, земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_3 , квартира за адресою: АДРЕСА_4 та офіс, приміщення першого поверху з №1 ар №6 (літера А-4), який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .
17 травня 2018 року державним виконавцем Черкаського міського управління юстиції винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пункту 7 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження».
Позиція Верховного Суду
Колегія суддів відхиляє аргументи, які викладені у касаційній скарзі, з таких мотивів.
Відповідно до положень статті 124 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України.
Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (стаття Закону України «Про виконавче провадження»).
Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
У постанові Верховного Суду  у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 січня 2022 року у справі № 577/4541/20 (провадження № 61-8240св21) зазначено, що «відповідно до частини першої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.
В порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.
Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статті 19 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства…У разі якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем або приватним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено Законом України «Про виконавче провадження».
Суди першої та апеляційної інстанцій не врахували того, що ця особа не може пред`являти позов про зняття арешту з майна, оскільки законому цьому випадку передбачений інший порядок судового захисту, а саме оскарження боржником рішення, дій чи бездіяльності державного виконавця або приватного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
Помилково прийнявши позов до розгляду, під час судового розгляду суд повинен закрити провадження у справі з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України.
Отже, суди першої та апеляційної інстанцій помилково розглянули справу по суті та не врахували того, що арешт накладено на майно ОСОБА_1, який є боржником у виконавчому провадженні, з метою забезпечення виконання рішення суду, а тому він не може виступати позивачем у цій справі й така справа не підлягає розгляду в позовному провадженні, отже, провадження у справі підлягає закриттю на підставі пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України.
Схожі правові висновки містяться в постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року у справі № 904/51/19 (провадження № 12-122гс19), у постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 24 травня 2021 року у справі № 712/12136/18 (провадження № 61-4726сво19), у постановах Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 24 червня 2021 року у справі № 127/11276/20 (провадження № 61-882св21), від 08 вересня 2021 року у справі № 369/3757/20 (провадження № 61-3588св21), від 01 грудня 2021 року у справі № 201/6486/20 (провадження № 61-19066св20), підстав відступити від зазначених висновків суд не встановив».
Установивши, що позивач є боржником у виконавчому провадженні, суд першої інстанції зробив обґрунтований висновок, з яким погодився суд апеляційної інстанції,  про те, що ОСОБА_1 не може пред`являти позов про зняття арешту з майна, оскільки законом у цьому випадку передбачений інший спосіб судового захисту, а саме - оскарження боржником рішення, дій, бездіяльності державного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.
Доводи касаційної скарги ОСОБА_1 стосовно того, що вона втратила статус боржника у виконавчому провадженні № 40151201 через те, що виконавче провадження було завершене, є безпідставними, оскільки повернення виконавчого документа стягувачу не змінює характер  правовідносин та не має значення для вирішення даного спору.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 411, частиною другою статті 414 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги (частина третя статті 400 ЦПК України).
З урахуванням необхідності врахування висновку щодо застосування норм права викладеного у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 січня 2022 року у справі № 577/4541/20 (провадження № 61-8240св21) колегія судді вважає, що касаційну скаргу належить залишити без задоволення, оскаржені судові рішення без змін, а тому судовий збір за подання касаційної скарги покладається на особу, яка подала касаційну скаргу.
Керуючись статтями 400, 401, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Черкаського районного суду Черкаської області від 13 вересня 2021 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 01 грудня 2021 року залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                              І. О. Дундар
                                                                                        Н. О. Антоненко 
М. М. Русинчук