ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
Іменем України
23 лютого 2022 року
м. Харків
справа №643/18152/21
провадження №22-ц/818/2575/22
Харківський апеляційний суд у складі:
Головуючого: Маміної О.В. 
суддів: Пилипчук Н.П., Тичкової О.Ю.
учасники справи:
позивач – ОСОБА_1 , 
відповідач – Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс»
розглянувши у порядку ст. 369 ЦПК України в м. Харкові без повідомлення учасників справи цивільну справу  за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», третя особа: приватний нотаріус Києво- Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню за апеляційною скаргою представника  ОСОБА_1  –  ОСОБА_2  на ухвалу Московського районного суду міста Харкова від 22 листопада 2021 року, постановлену під головуванням судді Новіченко Н.В. в залі суду в місті Харкові,-
в с т а н о в и в:
У жовтні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», третя особа: приватний нотаріус Києво- Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.
Ухвалою Московського районного суду міста Харкова від 22 листопада 2021 року позовна заява за вказаним позовом передана за підсудністю до Дніпровського районного суду м.Києва.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 – ОСОБА_2 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду до Московського районного суду міста Харкова.
Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм процесуального права; зазначає, що позовна заява підсудна Московському районному суду м.Харкова, оскільки місцем виконання оскаржуваного виконавчого напису є саме Московський район міста Харкова. Сам факт відкриття виконавчого провадження свідчить про те, що органом виконавчої служби встановлено, що місце виконання (одне з місць виконання) оскаржуваного виконавчого напису знаходиться у Московському районі міста Харкова. При цьому відсутність зареєстрованого місця проживання у громадянина не може бути підставою для висновку, що цей громадянин ніде не проживає.
Відзиву на апеляційну скаргу не надано.
Перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Передаючи справу за вищевказаним позовом до Дніпровського районного суду м.Києва для розгляду за підсудністю, суд першої інстанції виходив з того, що позовна заява ОСОБА_1 не підсудна Московському районному суду міста Харкова. Позивачкою не надано доказів того, що місцем виконання оспорюваного виконавчого напису є Московський район міста Харкова; а також відсутні відомості про те, що позивачка зареєстрована у Московському районному суду міста Харкова. У зв`язку з цим суд позбавлений можливості передати справу за підсудністю до іншого суду за правилами альтернативної підсудності згідно з ч.12 ст. 28 ЦПК України та дійшов висновку про необхідність передачі вказаної позовної заяви за правилами загальної підсудності за місцезнаходженням відповідача.
Проте такі висновки суду першої інстанції не відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.
За загальним правилом відповідно до ч.2 ст.27 ЦПК України позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.
Проте у справах про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню у позивача є право обрати альтернативну підсудність – за місцем його виконання (ч. 12 ст. 28 ЦПК України). 
Тлумачення ст.ст. 27, 28 ЦПК України свідчить, що підсудність за вибором позивача (альтернативна підсудність) - це такий вид підсудності, за умовами якої позивачеві надається право за своїм вибором пред`явити позов в один з декількох визначених у законі судів. 
Місце виконання рішення визначене статтею 24 Закону України «Про виконавче провадження».
Частини 1-2 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» - виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу. Приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника-фізичної особи, за місцезнаходженням боржника-юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.
Виходячи зі змісту ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» місцем виконання судового рішення є місце провадження виконавчих дій з його примусового виконання. Такі виконавчі дії провадяться за місцем проживання боржника, місцем його перебування, роботи або за місцем знаходженням його майна.
Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду від 29 жовтня 2020 року у справі № 263/14171/19.
Судом встановлено, що у жовтні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», третя особа: приватний нотаріус Києво- Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.
Обгрунтовуючи підсудність вказаного позову,  ОСОБА_1 посилалася на те, що позов поданий за правилами альтернативної підсудності, у відповідності до вимог ч.12 ст. 28 ЦПК України, ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» -  за місцем виконання виконавчого напису, що, в тому числі, є місце відкриття виконавчого провадження. Позивачка зазначає, що у постанові державного виконавця Московського ВДВС у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) про відкриття виконавчого провадження зазначена адреса місця перебування боржника: АДРЕСА_1 (а.с.34).
Матеріали справи свідчать про те, що оспорюваним виконавчим написом приватного нотаріуса Києво- Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олени Василівни від 19 травня 2021 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» суму заборгованості у розмірі 43 935 грн.
На виконання вказаного виконавчого напису нотаріуса державним виконавцем Московського ВДВС у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Демченко Ю.І. відкрито виконавче провадження № 65993129 (а.с.10). Вчинено ряд виконавчих дій, в тому числі накладено арешт на грошові кошти, що належать боржнику, у межах суми звернення стягнення (а.с.8-9). 
З матеріалів справи убачається, що інформація з реєстру територіальної громади міста Харкова стосовно місця реєстрації позивачки – відсутня (а.с.23).
Згідно роз`яснень, викладених у п. 37 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» №3 від 01.03.2013, право вибору між судами, яким згідно із правилом загальної підсудності і правилом альтернативної підсудності підсудна справа, належить виключно позивачеві.
Вищевказані висновки зазначені також в постанові Верховного Суду від 29 жовтня 2020 року (справа № 263/14171/19).
Таким чином позивачка при зверненні з позовом використала належне їй право вибору суду за правилами альтернативної підсудності, звернулася до Московського районного суду міста Харкова за місцем виконання судового рішення, у відповідності до вимог ч.12 ст.28 ЦПК України.
Суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув та помилково дійшов висновку про наявність підстав для передачі справи за підсудністю до Дніпровського районного суду міста Києва за місцезнаходженням відповідача.
Доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції.
Ухвала суду від 22 листопада 2021 року постановлена з порушенням норм процесуального права, які привели до постановлення помилкової ухвали.
Згідно ч.1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
У зв`язку з цим, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до Московського районного суду міста Харкова.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 374, 379, 381, 382, 383, 384 ЦПК України суд, -
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 – задовольнити.
Ухвалу Московського районного суду міста Харкова від 22 листопада 2021 року – скасувати, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.
Головуючий:                                                        О.В. Маміна

Судді:                                                                Н.П. Пилипчук

О.Ю. Тичкова