УХВАЛА
 
13 червня 2022 року
м. Київ
cправа № 755/3335/18
провадження № 51–1270 ск 21
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду                    у складі:
головуючого                       ОСОБА_1 ,
суддів                                    ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 , котрий діє в інтересах засуджених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , на ухвалу Київського апеляційного суду від 4 листопада 2021 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12017100040016407,
встановив:
Вироком Дніпровського районного суду міста Києва від 10 січня 2020 року 
 ОСОБА_5 та ОСОБА_6 визнано винуватими у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 125, ч. 3 ст. 186 Кримінального кодексу України 
(далі – КК), та призначено їм покарання: за ч. 2 ст. 125 КК у виді обмеження волі на строк 2 роки; за ч. 3 ст. 186 КК у виді позбавлення волі на строк 8 років кожному. На підставі 
ч. 1 ст. 70 КК за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 4 листопада 2021 року вирок місцевого суду залишено без зміни.
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_4 порушив питання про перевірку вказаного судового рішення в касаційному порядку, а також просить поновити йому пропущений строк касаційного оскарження, мотивуючи тим, що з повним текстом оскаржуваного судового рішення сторона захисту ознайомилась лише 29 грудня 2021 року, тобто, з дня внесення ухвали апеляційного суду до Єдиного реєстру судових рішень. Також зазначає, що внаслідок військової агресії Російської Федерації проти України, він не мав змоги вчасно отримати копію ухвали апеляційного суду. Вказані обставини, на його думку, унеможливлювали вчасно звернутись з касаційною скаргою.
Перевіривши надані захисником матеріали, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не може бути предметом касаційного розгляду, оскільки подана після закінчення строку касаційного оскарження, встановленого у ст. 426 Кримінального процесуального кодексу (далі – КПК), та за відсутності підстав для його поновлення.
Відповідно до ч. 2 ст. 426 КПК касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, – в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
Правило дотримання тримісячного строку має на меті гарантувати правову визначеність і забезпечити, щоб кримінальні провадження розглядалися впродовж розумного часу, 
не змушуючи органи влади та інших зацікавлених осіб перебувати  у стані невизначеності.
Це правило надає особі, яка має право на касаційне оскарження, достатній строк для роздумів стосовно того, чи подавати касаційну скаргу, для чіткого визначення своїх аргументів та окреслення стверджувальної правової позиції, і визначає період, після закінчення якого контрольна функція суду не здійснюється.
Так, 15 листопада 2021 року засуджений ОСОБА_5 в межах строку на касаційне оскарження судових рішень, звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою 
на вирок Дніпровського районного суду міста Києва від 10 січня 2020 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 4 листопада 2021 року. Ухвалою колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 18 листопада 
2021 року касаційну скаргу засудженого залишено без руху та надано строк на усунення недоліків. У межах наданого судом строку засуджений надіслав кілька касаційних скарг та доповнення до касаційної скарги, проте недоліків не усунув, у зв`язку з чим ухвалою колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 24 січня 2022 року його скарги було повернуто.
Вказане свідчить, що у сторони захисту була можливість у межах строку, передбаченого ч. 2 ст. 426 КПК, скористатися правом на касаційне оскарження судових рішень. 
Незважаючи на це, захисник ОСОБА_4 звернувся з касаційною скаргою в інтересах засуджених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на ухвалу Київського апеляційного суду від 
4 листопада 2021 року до Верховного Суду поза межами строку на касаційне оскарження і ставить питання про поновлення йому пропущеного строку.
Так, згідно з ч. 1 ст. 117  КПК пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений ухвалою суду за клопотанням заінтересованої особи.
Поняття поважних причин пропуску строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду. Під поважними причинами слід розуміти лише ті  обставини, які були чи є об`єктивно непереборними, тобто не залежать від  волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи  труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк. Такі обставини мають бути підтверджені скаржником.
Як убачається із доданих до касаційної скарги копій судових рішень, оскаржувана ухвала апеляційного суду була постановлена 4 листопада 2021 року за його участі. Однак 
з касаційною скаргою захисник звернувся лише 9 червня 2022 року, тобто через чотири місяці після закінчення строку на касаційне оскарження судового рішення. 
При цьому його клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження не  містить обґрунтованих підстав для цього, як і переконливих аргументів на  підтвердження поважності причин, через які захисник не мав об`єктивної можливості подати касаційну скаргу вчасно. Посилання захисника на те, що з повним текстом ухвали він ознайомився лише 29 грудня 2021 року, тобто, з дня внесення ухвали апеляційного суду до Єдиного реєстру судових рішень, не є поважною причиною пропуску строку на  касаційне оскарження, оскільки кримінальне процесуальне законодавство не пов`язує початок перебігу такого строку для захисника, який був присутнім під час судового засідання, 
із часом отримання/ознайомлення з повним текстом ухвали.
Крім того, строк касаційного оскарження ухвали апеляційного суду для захисника закінчився 5 лютого 2022 року, тоді як воєнний стан у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України було введено 24 лютого 2022 року указом Президента України № 64/2022, а тому доводи захисника про неможливість звернутися до Верховного Суду в межах строку касаційного оскарження є безпідставними. 
Інших переконливих аргументів на підтвердження поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження у клопотанні захисника не наведено.
Згідно п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку касаційного оскарження і суд касаційної інстанції за заявою особи, яка подала скаргу, не знайшов підстав для його поновлення. 
Враховуючи викладене та керуючись п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК, Суд
постановив:
Відмовити ОСОБА_4 в поновленні строку касаційного оскарження.
Касаційну скаргу захисника на ухвалу Київського апеляційного суду від 4 листопада 
2021 рокущодо ОСОБА_5 та ОСОБА_6 повернути.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді: 

ОСОБА_1                                            ОСОБА_2                                                ОСОБА_3