ДОДАТКОВА ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2022 року 
м. Черкаси   

Справа № 707/2932/21		
Провадження № 22-з/821/45/22		
категорія: 302050000 	  	

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого – Василенко Л. І.,
суддів: Бородійчука В. Г., Карпенко О. В., 
секретаря – Винник І. М.,
учасники справи:
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідачі: ОСОБА_2 , Білозірська сільська рада, 
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідачів: виконавчий комітет Білозірської сільської ради,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси заяву представника ОСОБА_2 – адвоката Кучер Юлії Вікторівни про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Білозірської сільської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідачів: виконавчий комітет Білозірської сільської ради про визнання протиправним та скасування рішення сільської ради, скасування рішення державного реєстратора, скасування державної реєстрації права власності з одночасним припиненням права власності особи на земельну ділянку, у складі головуючої судді Тептюка Є. П., повний текст рішення складено 17 лютого 2022 року, 

в с т а н о в и в :

У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 , Білозірської сільської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідачів: виконавчий комітет Білозірської сільської ради про визнання протиправним та скасування рішення сільської ради, скасування рішення державного реєстратора, скасування державної реєстрації права власності з одночасним припиненням права власності особи на земельну ділянку.
Просила суд визнати протиправним та скасувати рішення Білозірської сільської ради від 28.08.2020 № 110-27/VІІ «Про затвердження проекту землеустрою та надання земельної ділянки у власність ОСОБА_2 », скасувати рішення державного реєстратора виконавчого комітету Білозірської сільської ради Савчук Л. А. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, на підставі якого здійснено запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про право власності ОСОБА_2 на земельну ділянку з кадастровим номером 7124981000:03:002:0058, площею 0,15 га, і скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на вказану земельну ділянку.
Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 17 лютого 2022 року в задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись із оскаржуваним рішенням суду, ОСОБА_1 оскаржила його в апеляційному порядку та просила скасувати рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 17 лютого 2022 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити в повному обсязі позовні вимоги ОСОБА_1 .
Постановою Черкаського апеляційного суду від 15 червня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 17 лютого 2022 року залишено без змін.
28 червня 2022 року представником ОСОБА_2 – адвокатом Кучер Ю. В. подано заяву про ухвалення додаткового рішення в якій просила стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000 грн за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.
Заяву мотивує тим, що 17 травня 2022 року між адвокатом Кучер Ю. В. та клієнтом ОСОБА_2 укладено договір № 153 про надання правової допомоги, а саме представництва в суді апеляційної інстанції у справі № 707/2932/21.
Зазначає, що у відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 було вказано попередній орієнтовний розрахунок суми судових витрат, які вона очікує понести у зв`язку із розглядом справи в суді апеляційної інстанції, до відзиву додано копію договору № 153 про надання правової допомоги від 17 травня 2022 року та оригінал квитанції до прибуткового касового ордера від 17 травня 2022 року.
Вказує, що судом апеляційної інстанції не було вирішено питання про розподіл судових витрат понесених відповідачем ОСОБА_2 .
Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи заяви про ухвалення додаткового рішення (додаткової постанови), колегія суддів приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з огляду на таке.
Частина 1 ст. 133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 вказаної статті Кодексу).
Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Представником у суді може бути адвокат або законний представник (ч. 1 ст. 60 ЦПК України).
За змістом ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до ЗУ «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», про що зазначено в ч. 4 ст. 62 ЦПК України.
Відповідно до ст. 1 ЗУ від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 зазначеного Закону).
Також за ст. 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 09 червня 2017 року, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.
Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.
Непогодження клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката.
Тож домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, у межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання (п. 5.39 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19)).
За висновком, викладеним у п. 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Аналіз зазначеної постанови свідчить про те, що вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має пересвідчитись що заявлені витрати є співмірними зі складністю справи, а наданий адвокатом обсяг послуг і витрачений час на надання таких послуг відповідають критерію реальності таких витрат. Також суд має врахувати розумність розміру витрат на професійну правничу допомогу та чи не буде їх стягнення становити надмірний тягар для іншої сторони.
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 751/3840/15-ц зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат.
Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (п. 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).
Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.
З матеріалів справи вбачається, що між адвокатом Кучер Ю. В. та клієнтом ОСОБА_2 17 травня 2022 року укладено договір № 153 про надання правової допомоги, а саме представництва в суді апеляційної інстанції у справі № 707/2932/21 (т. 2 а.с. 13-15).
Пунктом 7, п. 7.1 договору про надання правової допомоги № 153 від 17 травня 2022 року передбачено, що даний договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань по даному договору. Договір укладено строком до виконання взаємних обов`язків та може бути розірваний на вимогу будь-якої сторони на підставі письмового повідомлення.
Відповідно до п. 3 договору про надання правової допомоги № 153 від 17 травня 2022 року, за правову допомогу Клієнт сплачує Адвокату винагороду (гонорар) в розмірі 6000 грн. Розмір гонорару не залежить від досягнення чи недосягнення Адвокатом позитивного результату, якого бажає клієнт. Гонорар Адвоката може оплачуватися на будь-якому етапі виконання даного договору. Клієнт може здійснити Адвокатові оплату за послуги, які будуть надані в безготівковому порядку на рахунок Адвоката або готівкою. Остаточний розрахунок між сторонами має бути здійснений не пізніше одного місяця з дня укладення даного договору. 
Тобто сторони у договорі про надання правової допомоги № 153 від 17.05.2022 чітко узгодили гонорар у розмірі 6000 грн.
На підставі договору про надання правової допомоги № 153 від 17 травня 2022 року адвокатом Кучер Ю. В. 18.05.2022 видано ордер на надання правничої допомоги ОСОБА_2 у Черкаському апеляційному суді (т. 2 а.с. 16).
У відзиві на апеляційну скаргу адвокатом Кучер Ю. В. було зазначено орієнтовний розрахунок судових витрат, який становив 6000 грн (т.2 а.с. 10).
Відповідно до прибуткового касового ордеру № б/н від 17.05.2022, ОСОБА_2 сплатила 6000 грн на виконання договору про надання правової допомоги № 153 від 17.05.2022 (т. 2 а.с. 18).
Отже, відповідач підтвердила документально, що нею дійсно були понесені витрати на правничу допомогу під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, а загальний розмір таких витрат, складає 6000 грн, що підтверджено належними та допустимими доказами.
Крім того, витрати у розмірі 6000 грн є співмірними із складністю даної справи, її тривалістю та наданими послугами у суді апеляційної інстанції, затраченим часом на надання таких послуг, зокрема написанням та подачею відзиву на апеляційну скаргу, заперечення на клопотання про призначення експертизи, участю у судовому засіданні 15 червня 2022 року, а розмір таких витрат відповідає критерію реальності, співмірності, а також розумності, що свідчить про необхідність задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення та стягнення з ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу на користь ОСОБА_2 , у зв`язку з відхиленням її апеляційної скарги та залишення рішення суду першої інстанції без змін.
Апеляційний суд звертає увагу, що стороною відповідача докази в підтвердження витрат на правничу допомогу, надану адвокатом Кучер Ю. В. було додано до відзиву на апеляційну скаргу, проте ОСОБА_1 не надавались заперечення щодо стягнення витрат за надання правничої допомоги, тому колегія суддів вважає, що із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , слід стягнути 6000 грн на відшкодування понесених нею судових витрат за надання правничої допомоги.
За таких обставин, заява про ухвалення додатково рішення підлягає до задоволення.
Керуючись ст. ст. 270, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в  :

Заяву представника ОСОБА_2 – адвоката Кучер Юлії Вікторівни про ухвалення додаткового рішення задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 6000 грн витрат за надання професійної правничої допомоги в суді апеляційної інстанції.
Додаткова постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.
Текст додаткової постанови складено 13 липня 2022 року.

Головуючий         Л. І. Василенко

Судді: В. Г. Бородійчук

О. В. Карпенко