Ухвала
15 липня 2022 року
м. Київ
 
справа № 350/1333/20
провадження № 61-5311ск22
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Усика Г. І., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 06 жовтня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні під`їзною дорогою,
ВСТАНОВИВ:
У вересні 2020 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні під`їзною дорогою.
Рішенням Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 24 травня 2021 року, залишеним без змін постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 06 жовтня 2021 року, позов задоволено.
Зобов`язано ОСОБА_1 та ОСОБА_3 не чинити ОСОБА_2 перешкод у користуванні під`їзною дорогою, довжиною 37,20 м, шириною 5,20 м на АДРЕСА_1 , яка проходить між господарством ОСОБА_2 та господарством ОСОБА_1 і ОСОБА_3 , та зобов`язати демонтувати самовільно встановлені металеві ворота на зазначеному заїзді, демонтувати самовільно встановлену дровітню та очистити заїзд від пиломатеріалів та їх відходів. Здійснено розподілу судових витрат.
28 жовтня 2021 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 засобами поштового зв`язку звернулися до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 24 травня 2021 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 06 жовтня 2021 року, у якій просили скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
Ухвалою Верховного Суду від 08 грудня 2021 року касаційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_3 повернуто заявникам.
10 червня 2022 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою.
Ухвалою Верховного Суду від 17 червня 2022 року касаційну скаргу залишено без руху, надано заявнику строк, який може перевищувати десяти днів з дня отримання копії цієї ухвали подання касаційної скарги у новій редакції із зазначенням предмета касаційного оскарження, викладом обґрунтованих доводів та підстави касаційного оскарження судових рішень, відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України, зазначенням всіх учасників справи та їх місцезнаходження, долучення копії скарги та додатків відповідно до кількості учасників справи.
У липні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду із поясненнями, у яких зазначила предметом касаційного оскарження - постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 06 жовтня 2021 року.
Проте, наведені Верховним Судом в ухвалі від 17 червня 2022 року інші недоліки, а саме: подання касаційної скарги у новій редакції із наведенням підстав касаційного оскарження судового рішення апеляційного суду, зазначення всіх учасників справи, долучення копії касаційної скарги відповідно до кількості учасників справи, а також враховуючи, що оскаржуване судове рішення ухвалено 06 жовтня 2021 року - клопотання про поновлення пропущеного строку на подання касаційної скарги, ОСОБА_1 не усунуто.
Наведене дає підстави для висновку, що станом на 15 липня 2022 року недоліки касаційної скарги, зазначені в ухвалі Верховного Суду від 17 червня 2022 року, заявник повністю не усунула.
Відповідно до частини третьої статті 185, частини другої статті 393 ЦПК України у разі невиконання ухвали суду про залишення касаційної скарги без руху вона вважається неподаною та повертається заявникові.
Повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню із скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.
Керуючись статтями 185, 393 ЦПК України, 
УХВАЛИВ:
Касаційну ОСОБА_1 на постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 06 жовтня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні під`їзною дорогою, вважати неподаною та повернути заявнику.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу. 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                Г. І. Усик