П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №  127/35813/21 
                                                                                 Головуючий у 1-й інстанції:  Клапоущак С.Ю. 
                                                                      Суддя-доповідач:  Шидловський В.Б. 

03 травня 2022 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Шидловського В.Б. 
суддів:  Курка О. П.  Боровицького О. А. 
за участю:
секретаря судового засідання: Лунь Т.С.,
представника позивача - Слізяка Н.Р., 

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 04 березня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектора 1 батальйону 2 роти УПП у Вінницькій області рядового поліції Мороза Ярослава Михайловича, Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови серії ЕАО №5178452 від 24 грудня 2021 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП, 
В С Т А Н О В И В :
У грудні 2021 року ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Слізяк Н.Р., звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області з адміністративним позовом до інспектора 1-го батальйону 2-ї роти Управління патрульної поліції у Вінницькій області ДПП Мороза Я.М. та Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання протиправною та скасування постанови серії ЕАО №5178452 від 24 грудня 2021 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП.
В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 24 грудня 2021 року відносно нього поліцейським 1-го батальйону 2-ї роти управління патрульної поліції у Вінницькій області ДПП Морозом Я.М. винесено постанову серії ЕАО №5178452 у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою визнано його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, а саме: невиконання ним вимог дорожнього знаку 2.1 Правил дорожнього руху України та здійснення руху через перехрестя не надавши перевагу іншим транспортним засобам, які рухались по перехресті, чим порушено п.8.4. «б» ПДР – порушення вимог знаків пріоритету. З даною постановою він не погоджується з огляду на наступне. Так, згідно із чинним законодавством розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється відповідним поліцейським з стадії початку розгляду і до стадії завершення – винесення відповідної постанови. В даному випадку розгляд справи відносно нього та прийняття рішення (винесення постанови) здійснювалось капралом поліції Проценком М., а не рядовим поліції Морозом Я. Вказані факти знаходять своє підтвердження з даних його відео - реєстратора, що закріплений під лобовим склом його автомобіля (секунди 19-23 відеофайлу, секунди 0-5 відеофайлу). Винесення постанови працівником поліції, який не здійснював розгляд справи про адміністративне правопорушення та взагалі не перебував на місті події є грубим порушенням вимог ст.ст.279, 280, 283 КУпАП та п.4 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, що затверджена наказом МВС України від 07.11.2015 №1395, згідно з якою розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Окрім того, із долученого до позову відеоматеріалу вбачається, що на вказаній в оскаржуваній постанові ділянці дороги організовано круговий рух. При під`їзді до перехрестя він надав дорогу транспортному засобу, який здійснював рух по кругу, оскільки під`їзд здійснювався на перехресті, де організовано круговий рух зі смуги руху визначеної дорожньою розміткою, не створюючи жодних перешкод для руху транспортного засобу, що рухався по смузі руху на кругу, що узгоджується із положеннями визначеними абз.1 п.10.4 розділу 10 ПДР, згідно з яким, перед поворотом праворуч та ліворуч, у тому числі в напрямку головної дороги, або розворотом водій повинен завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку, крім випадків, коли здійснюється поворот у разі в`їзду на перехрестя, де організовано круговий рух, напрямок руху визначено дорожніми знаками чи дорожньою розміткою або рух можливий лише в одному напрямку, установленому конфігурацією проїзної частини, дорожніми знаками чи розміткою. Відповідно, виїзд на перехрестя, де організовано круговий рух можливий з будь-якої смуги руху, в той же час, в даному випадку він здійснював з`їзд на перехрестя, де організовано круговий рух з полоси руху визначеної дорожньою розміткою, не створюючи жодних перешкод для руху транспортного засобу, що рухався по смузі руху на кругу. Із відеоматеріалу вбачається, що він не змінював напрямок руху або швидкість (відсутній візуальні дані гальмування). Вказані факти виключають можливість кваліфікації його дій як порушення будь-яких вимог ПДР у цій ситуації, що поліцейським безпідставно не враховано. Крім того, поліцейським не зібрано доказів його вини у вчиненні адміністративного правопорушення. До прикладу, не існувало жодної перешкоди у можливості здійснити зупинку транспортного засобу, якому він, за версією поліцейського, не надав перевагу у русі, для залучення водія вказаного транспортного засобу до справи як свідка та відібрання відповідних пояснень. Враховуючи викладене, позивач просить визнати протиправною та скасувати постанову серії ЕАО №5178452 від 24.12.2021 про накладення на нього адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.
Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 04.03.2022 року в задоволенні позовних вимог - відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати  оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги повністю.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом  першої інстанції, при прийнятті рішення, норм матеріального та процесуального права, також неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що зі змісту оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАО №5178452, слідує, що 24 грудня 2021 року в с.Махнівка на трасі М-21 244 км водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «BMW X5», реєстраційний номер НОМЕР_1 , не виконав вимогу дорожнього знаку 2.1 ПДР та здійснив рух через перехрестя, не надавши перевагу іншим транспортним засобам, які рухались по перехресті, чим порушив п.8.4 «б» ПДР - порушення вимог знаків пріоритету, та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП, за що на нього було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень.
Не погодившись із даною постановою позивач оскаржив її до суду. 
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем було надано належні докази на підтвердження вчинення позивачем правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.122 КУпАП.
Колегія суддів частково погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Положеннями статті 14 Закону України "Про дорожній рух" визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (далі - ПДР України) встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.
Диспозиція ч.1 ст.122 КУпАП передбачає відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.
Відповідно до п.8.4 «б» ПДР України, знаки пріоритету встановлюють черговість проїзду перехресть, перехрещень проїзних частин або вузьких ділянок дороги.
Відповідно до п.16.12 ПДР України, перевага в русі на нерегульованих перехрестях, де організовано круговий рух і які позначені дорожнім знаком 4.10, надається транспортним засобам, які вже рухаються по колу.
Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно зі статтею 252 КУпАП посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Даючи правову оцінку доводам апелянтів щодо правомірності винесення оскаржуваної постанови, колегія суддів враховує наступне.
Як вбачається із оглянутих відеозаписів, які були надані суду сторонами, позивач, керуючи транспортним засобом «BMW X5», реєстраційний номер НОМЕР_1 , виїхав на нерегульоване перехрестя, де організовано круговий рух, коли інший транспортний засіб вже перебував на круговому перехресті, чим порушив п.8.4 «б» ПДР України - порушення вимог знаків пріоритету, які встановлюють, зокрема, черговість проїзду перехресть, перехрещень проїзних частин, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП.
У статті 222 КУпАП чітко встановлено, що органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про адміністративні правопорушення, передбачені ст.122 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Відповідно до п.4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.
Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.
Згідно із п.2 розділу ІІІ вищезазначеної Інструкції, постанова у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.
Разом із тим, колегія суддів зазначає, що оскаржувану постанову виніс працівник поліції, який не здійснював розгляд справи про адміністративне правопорушення відносно позивача, що є грубим порушенням вимог ст.ст.279, 280, 283 КУпАП та п.4 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, що затверджена наказом МВС України від 07.11.2015 №1395.
Зазначена обставина є безумовною підставою для скасування даної постанови, незважаючи на наявність доказів вчинення позивачем вказаного правопорушення.
Що стосується розподілу судових витрат, то апеляційний суд зазначає наступне.
Частиною 1 статті 132 КАС України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Частиною 1 статті 139 КАС України визначено, що, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Апеляційний суд встановив те, що за подання адміністративного позову позивач сплатив судовий збір в сумі 454 грн., а за подання апеляційної скарги 681,00 грн.
Отже, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача необхідно стягнути 1135,00 грн. судового збору.
Окрім того, позивачем понесені витрати на правову допомогу у сумі 2500 грн., що підтверджується актом здачі-приймання робіт (наданих послуг) від 22.02.2022 року, квитанцією № 0.0.2471132673.1 від 22.02.2022 року.
При визначенні суми відшкодування суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг, що відповідає позиції Верховного Суду викладеній у постанові від 23.04.2019 року у справі №826/9047/16 (касаційне провадження №К/9901/5750/19).
Судова колегія вважає, що заявлена компенсація є співмірною та розумною у цій справі.
Вирішуючи вказану заяву, колегія суддів, також враховує рішення ЄСПЛ від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited» проти України" (заява № 19336/04), в якому зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягають стягненню понесені ним  витрати на правову допомогу у розмірі 2500 грн.
Згідно із приписами пункту другого частини першої статті 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Відповідно до статті 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
З огляду на викладені обставини справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям нової постанови про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити повністю.
Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 04 березня 2022 року у справі № 127/35813/21 скасувати.
Ухвалити нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити.
Визнати протиправною та скасувати постанову серії ЕАО № 5178452 від 24.12.2021 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі, відносно ОСОБА_1 .
Провадження у справі закрити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції (03048 м.Київ, вул.Федора Ернста, буд.№3, код ЄДРПОУ: 40108646) на користь ОСОБА_1 понесені ним витрати по сплаті судового збору у сумі 1135 (одна тисяча сто тридцять п"ять) грн. 00 коп. та витрати на правову допомогу у сумі 2500 (дві тисячі п"ятсот) грн. 00 коп.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає. 

Головуючий	 	 	Шидловський В.Б.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Курко О. П.    Боровицький О. А.