УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
24 серпня 2022 року
м. Київ
справа № 722/1468/21
провадження № 51-2470ск22
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого            ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Чернівецького апеляційного суду від 01 серпня 2022 року, 
встановив:
Вироком Новодністровського міського суду Чернівецької області від 25 травня 
2022 року ОСОБА_5 визнано невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 249 КК України та виправдано. Вирішено питання про речові докази.
Вироком Чернівецького апеляційного суду від 01 серпня 2022 року зазначений вирок місцевого суду скасовано. Ухвалено новий вирок, яким ОСОБА_5 засуджено 
за ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 249 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 
2 роки. На підставі статей 96-1, 96-2 КК України застосовано спеціальну конфіскацію та постановлено конфіскувати у дохід держави речові докази у даному кримінальному провадженні.
Зі змісту касаційної скарги убачається, що захисник не погоджується з вказаним вироком суду апеляційної інстанції та порушує питання про його перегляд 
в касаційному порядку. 
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 КПК України, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що скаргу подано без додержання вимог 
п. 4 ч. 2, ч. 3 зазначеної статті.
Згідно зі ст. 427 вказаного Кодексу в касаційній скарзі, серед іншого, зазначаються обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому саме полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень, та думка особи, яка подає касаційну скаргу, з приводу її участі у касаційному розгляді. 
Відповідно до ч. 1 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального 
та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що  не  були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Тобто суд касаційної інстанції є судом права, а не факту. 
Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК України підставами для скасування чи зміни               судових рішень є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону 
(ст. 412 КПК України); неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК України); невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК України). 
Тому скаржник, заперечуючи законність постановлених у кримінальному провадженні судових рішень, має конкретно вказати в чому саме полягають допущені, на його думку, істотні порушення норм права, які відповідно                 
до ст. 438 КПК України є підставами для скасування чи зміни судових рішень, тобто навести правове обґрунтування заявлених вимог. 
Однак, касаційна скарга захисника не відповідає наведеним вимогам процесуального закону.
Зокрема, позиція захисника ОСОБА_4 є непослідовною та неузгодженою, оскільки, як убачається зі змісту касаційної скарги, заявник, вказуючи у вступній 
її частині на оскарження ним лише вироку Чернівецького апеляційного суду 
від 01 серпня 2022 року, про скасування якого і формулює свої вимоги у прохальній частині скарги, у мотивувальній – наводить доводи своєї незгоди, у тому числі, 
з вироком місцевого суду ухваленим щодо ОСОБА_5 . Зазначене перешкоджає суду касаційної інстанції визначитись з предметом перевірки у касаційному порядку.
Окрім вказаного, захисник у своїй касаційній скарзі, посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, як на підставу для скасування оскарженого вироку апеляційного суду, доводів на обґрунтування зазначеної позиції з урахуванням положень ст. 413 КПК України не наводить.
Крім того, захисник, надаючи свою оцінку доказам, заперечує правильність встановлення фактичних обставин кримінального провадження, що в силу статей 433, 438 КПК України не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.
Окрім зазначеного, скаржник, вказує на незаконність оскарженого вироку 
від 01 серпня 2022 року, в тому числі, з підстави істотного порушення кримінального процесуального закону, з огляду на що убачає можливим закрити кримінальне провадження після його скасування, чим допустив суперечності.
До того ж, касаційна скарга не містить обґрунтування вимоги про закриття кримінального провадження з огляду на положення статей 284, 440 КПК України 
у їх взаємозв`язку із зазначенням передбачених для того підстав.
Також, усупереч ч. 3 ст. 427 КПК України, захисник у скарзі не зазначає чи бажає він брати участь у касаційному розгляді.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 429 КПК України у разі подання касаційної скарги без додержання вимог, передбачених ст. 427 цього Кодексу, вона залишається без руху. 
Враховуючи наведене, керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України, Верховний Суд 
постановив:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 на вирок Чернівецького апеляційного суду від 01 серпня 2022 року щодо засудженого ОСОБА_5 залишити без руху і надати йому для усунення вказаних недоліків п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали.
У разі невиконання вимог суду касаційну скаргу йому буде повернуто.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                                   ОСОБА_2                                         ОСОБА_3