Постанова
Іменем України
31 травня 2022 року
м. Київ
справа № 588/2034/20
провадження № 61-20337св21
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Синельникова Є. В.,
суддів: Білоконь О. В., Осіяна О. М., Хопти С. Ф., 
Шиповича В. В. (суддя-доповідач),
учасники справи:
позивач - Тростянецька міська рада Сумської області,
відповідач -  ОСОБА_1 ,
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Собина Павло Миколайович, на рішення Тростянецького районного суду Сумської області, у складі судді Огієнка О. О., від 30 липня 2021 року та постанову Сумського апеляційного суду, у складі колегії суддів: Левченко Т. А., 
Собини О. І., Ткачук С. С., від 11 листопада 2021 року,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог
У грудні 2020 року Тростянецька міська рада Сумської області (далі - міська рада) звернулась до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно збережених коштів та визнання укладеним договору оренди земельної ділянки.
Позов мотивовано тим, що міська рада є власником земельної ділянки, площею 1,67 га, кадастровий номер 5925010100:00:031:0567, АДРЕСА_1 .
Рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 03 вересня 2014 року у справі № 588/639/14-ц визнано дійсним договір купівлі-продажу від 12 липня 2012 року, укладений між ОСОБА_1 та підприємством «Хлібокомбінат» Тростянецької районної спілки споживчих товариств, а також визнано право власності за відповідачем на основні засоби: будівлю хлібзаводу, будівлю прохідної, електропідстанцію, вбиральню, насосну з артсвердловиною, огорожу та вагову, які розташовуються по АДРЕСА_1 .
12 січня 2016 року ОСОБА_1 звернувся із заявою до позивача щодо надання в оренду земельної ділянки для виробництва мінеральних вод та інших безалкогольних напоїв, на підставі якої було прийнято рішення міської ради № 23 від 21 січня 2016 року про передачу відповідачу в оренду вказаної земельної ділянки для виробництва мінеральних вод та інших безалкогольних напоїв. Однак до цього часу договір оренди відповідачем не підписано.
Загальна сума коштів, яку фактичний користувач зберіг у себе і мав повернути власнику землі, за період з вересня 2017 року по серпень 
2020 року (включно) складає 319 643,01 грн.
Посилаючись на викладене, Тростянецька міська рада просила суд стягнути з ОСОБА_1 безпідставно збережені ним кошти за користування земельною ділянкою, кадастровий номер 5925010100:00:031:0567, яка розташована по АДРЕСА_1 , в розмірі 319 643,01 грн; вважати укладеним з моменту вступу рішення суду в законну силу договір оренди земельної ділянки, кадастровий номер 5925010100:00:031:0567, між Тростянецькою міською радою та 
ОСОБА_1 , на запропонованих у позовній заяві умовах.
Короткий зміст оскаржуваних судових рішень
Рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 30 липня 2021 року позов Тростянецької міської ради задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Тростянецької міської ради безпідставно збережені ним кошти на користування земельною ділянкою, кадастровий номер 5925010100:00:031:0567, яка розташована по 
АДРЕСА_1 , за період з вересня 
2017 року по серпень 2020 року в розмірі 319 643,01 грн. Вирішено питання розподілу судових витрат. У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.
Рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 30 липня 
2021 року оскаржено в апеляційному порядку представником ОСОБА_1 в частині задоволених позовних вимог про стягнення безпідставно збережених коштів.
Постановою Сумського апеляційного суду від 11 листопада 2021 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 30 липня 
2021 року в оскарженій частині залишено без змін.
Апеляційний суд погодився із висновком районного суду про те, що за відсутності договору оренди, відповідач є фактичним користувачем земельної ділянки, яка перебуває в комунальній власності, а тому наявні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача суми безпідставно збережених коштів за користування вказаною земельною ділянкою.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
У касаційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Собина П. М., посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить оскаржені судові рішення скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції 
11 грудня 2021 року представник ОСОБА_1 - адвокат Собина П. М. подав касаційну скаргу на рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 30 липня 2021 року та постанову Сумського апеляційного суду від 11 листопада 2021 року.
Ухвалою Верховного Суду від 26 січня 2022 року відкрито касаційне провадження та витребувано матеріали справи з міськрайонного суду.
У лютому 2022 року матеріали справи надійшли до Верховного Суду.
Ухвалою Верховного Суду від 26 травня 2022 року справу призначено до розгляду у складі колегії із п`яти суддів в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
Підставою касаційного оскарження заявник зазначає неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме застосування норм права без урахування висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду 
від 23 травня 2018 року у справі № 629/4628/16-ц, від 20 листопада 
2018 року у справі № 922/3412/17, від 04 грудня 2018 року у справі № 917/1739/17 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).
Крім того, вказує на порушення судами норм процесуального права та наявність підстав, передбачених пунктом 5 частини першої та пунктами 1, 4 частини третьої статті 411 ЦПК України, для скасування оскаржених судових рішень.
Зазначає, що судом без участі відповідача та його представника були долучені до матеріалів справи докази звернення  ОСОБА_1 про надання в оренду земельної ділянки, які не були направленні відповідачу. У подальшому зазначені докази були використанні апеляційним судом для спростування доводів апеляційної скарги відповідача.
Суди попередніх інстанцій не врахували, що відповідач повинен був сплачувати грошові кошти за фактичне користування земельною ділянкою. Вважає, що суди неправильно розрахували суму безпідставно збережених коштів, застосувавши для її визначення розрахункову площу 1,67 га, яка є більшою ніж фактична площа земельних ділянок під нерухомим майном відповідача. Наголошує, що земельна ділянка до цього перебувала у користуванні підприємства «Хілобокомбінат», яке не укладало договору оренди земельної ділянки, більша частини якої є вільною від забудов.
Земельна ділянка була сформована за клопотанням підприємства «Хілобокомбінат» від 22 серпня 2012 року, тоді як вказане підприємство вже не мало на це право, оскільки відчужило об`єкти нерухомості на підставі договору купівлі-продажу від 12 липня 2012 року.
Звертає увагу, що ОСОБА_1 звертався до позивача з проханням зменшити площу земельної ділянки. Вважає посилання апеляційного суду на неявку відповідача до Тростянецької міської ради для розгляду питання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою на земельну ділянку, площею 0,4 га, такими, що не відповідають дійсності.
Суди попередніх інстанцій безпідставно послались на нормативно-грошову оцінку землі встановлену для виробництва мінеральних вод та інших безалкогольних напоїв, оскільки у справі відсутні докази використання земельної ділянки за вказаним цільовим призначенням.
Наголошує, що апеляційний суд розглянув справу за відсутності представника відповідача, який подав заяву про відкладення судового засідання у зв`язку із зайнятістю у судовому засіданні в кримінальній справі, дата якого була погоджена завчасно. При цьому апеляційний суд визначив дату судового засідання на власний розсуд.
Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу
У лютому 2022 року Тростянецька міська рада подала відзив на касаційну скаргу, в якому, посилаючись на законність та обґрунтованість оскаржуваних судових рішень, просить касаційну скаргу залишити без задоволення.
Звертає увагу, що використання відповідачем земельної ділянки, 
площею 1,67 га, підтверджено актом обстеження від 03 вересня 2020 року, яким було зафіксовано знаходження майна, належного відповідачу, на земельній ділянці з кадастровим номером 5925010100:00:031:0567, межі якої співпадають з розташуванням паркану.
Докази звернення  ОСОБА_1 з приводу надання в оренду земельної ділянки, які були долучені судом першої інстанції, надсилались відповідачу ще до початку судового розгляду та їх зміст відомий всім учасникам справи.
Фактичні обставини справи, встановлені судами
Рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 03 вересня 2014 року (набрало законної сили 16 вересня 2014 року) у справі 
№ 588/639/14-ц визнано дійсним договір купівлі-продажу основних засобів, укладений 12 липня 2012 року між ОСОБА_1 та підприємством «Хлібокомбінат» Тростянецької районної спілки споживчих товариств. Визнано за ОСОБА_1 право власності на основні засоби: на будівлю хлібзаводу, будівлю прохідної, електропідстанцію, вбиральню, насосну з артсвердловиною, огорожу та вагову, які розташовані по 
АДРЕСА_1 . 
Вказане нерухоме майно розташоване на земельній ділянці, площею 1,67 га, з цільовим призначенням - для розміщення та експлуатації основних підсобних і допоміжних будівель і споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості, кадастровий номер 5925010100:00:031:0567, право власності на яку зареєстровано за Тростянецькою міською радою Сумської області 29 квітня 2015 року.
21 січня 2016 року Тростянецька міська рада на підставі поданої 
ОСОБА_1 заяви від 12 січня 2016 року прийняла рішення про передачу йому в оренду земельної ділянки, загальною площею 1,67 га, кадастровий номер 5925010100:00:031:0567, строком на 49 років для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості (виробництво мінеральних вод та інших безалкогольних напоїв). 
ОСОБА_1 зобов`язано укласти договір оренди зазначеної земельної ділянки в місячний строк з дати прийняття цього рішення та зареєструвати право оренди.
Договір оренди вказаної земельної ділянки ОСОБА_1 не укладено, а право оренди не зареєстроване.
Згідно акту обстеження земельної ділянки від 06 листопада 2018 року земельна ділянка кадастровий номер 5925010100:00:031:0567, площею 
1,67 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 огороджена по периметру бетонним парканом із залізними воротами.
06 серпня 2020 року рішенням Тростянецької міської ради № 275 утворено комісію з визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам.
ОСОБА_1 було запрошено на засідання вказаної комісії на 03 вересня 2020 року, на яке він не з`явився.
Згідно акту від 03 вересня 2020 року та доданих до нього фотознімків, комісією з визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам було проведено обстеження земельної ділянки, кадастровий номер 5925010100:00:031:0567, площею 1,67 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та за результатами обстеження встановлено, що зазначена земельна ділянка оточена по усьому периметру бетонним парканом із залізними воротами. На момент проведення обстеження ворота та вхідні двері до приміщення прохідної замкнені. Вздовж будівлі хлібозаводу, між бетонним парканом та стіною зазначеної будівлі на земельній ділянці розташовані 
18 дерев`яних вуликів. Навколо будівлі хлібозаводу на поверхні ґрунту та на поверхні трави наявні стійкі, накатані сліди у вигляді двох колій, схожі на сліди від коліс транспортного засобу. З правого боку будівлі хлібозаводу, за вищезазначеними коліями, наявні 16 дерев`яних вуликів. Далі, по ходу будівлі на ґрунті розміщені ще близько 80 дерев`яних вуликів.
03 вересня 2020 року комісією з визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам складено акт № 1-20, відповідно до якого сума коштів, яку фактичний користувач зберіг у себе і мав повернути власнику відповідно до розрахунку складає 319 643,01 грн, а саме: із вересня 2017 року по грудень 2017 року 27 595,08 грн; січень 2018 року - 
6 898,77 грн; лютий-грудень 2018 року - 101 181,96 грн; січень-грудень 
2019 року - 110 380,32 грн; січень-серпень 2020 року - 73 586,88 грн.
Рішенням Тростянецької міської ради № 321 від 09 вересня 2020 року затверджено вказаний акт з визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам разом із повідомленням про пропозицію сплатити збитки у місячний термін після прийняття цього рішення.
15 вересня 2020 року на адресу ОСОБА_1 було направлено повідомлення з пропозицією протягом одного місяця повернути вказану суму коштів.
Позиція Верховного Суду
Згідно частини другої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
Касаційна скарга не підлягає задоволенню.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права 
Відповідно до вимог частини першої-другої статті 400 ЦПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. 
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Позов у цій справі спрямований на стягнення з власника об`єктів нерухомого майна коштів за фактичне користування земельною ділянкою, на якій ці об`єкти розміщено.
Відповідно до частин першої та другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення 
глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.
Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала (висновок, сформульований у постанові Верховного Суду України 
від 02 березня 2016 року у справі № 6-3090цс15).
У главах 82 і 83 ЦК України визначено, що для деліктних зобов`язань, які виникають із заподіяння шкоди майну, характерним є, зокрема, зменшення майна потерпілого, а для кондикційних - приріст майна у набувача без достатніх правових підстав. Вина заподіювача шкоди є обов`язковим елементом настання відповідальності у деліктних зобов`язаннях. Водночас для кондикційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої.
Обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути лише майно, яке безпідставно набув (зберіг), або вартість цього майна.
До моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними. 
Фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 ЦК України.
Такий висновок Великої Палати Верховного Суду викладено у постанові 
від 23 травня 2018 року у справі № 629/4628/16-ц.
Врахувавши наведене, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, встановивши, що на земельній ділянці, площею 1,67 га, з кадастровим номером 5925010100:00:031:0567, яка є сформованою та перебуває у комунальній власності, знаходиться належне ОСОБА_1 нерухоме майно, який у свою чергу договору оренди земельної ділянки у визначеному законом порядку не укладав, плату за користування земельною ділянкою не вносить, дійшов обґрунтованого висновки про задоволення позову в частині стягнення безпідставно збережених коштів.
Колегія суддів погоджується з таким висновком, оскільки за встановлених обставин ОСОБА_1 без достатньої правової підстави за рахунок власника ділянки зберіг у себе кошти, які зобов`язаний повернути власнику земельної ділянки на підставі статті 1212 ЦК України.
Висновки судів в цій частині узгоджуються з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 20 квітня 2022 року у справі №642/5275/18, від 26 квітня 2022 року у справі № 726/490/21.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 09 листопада 2021 року у справі № 635/4233/19 зазначено, що дані за результатами проведення нормативної грошової оцінки земельної ділянки оформлюються як витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земель, що видається територіальним органом Держгеокадастру за місцезнаходженням земельної ділянки у строк, що не перевищує трьох робочих днів з дати надходження відповідної заяви.
Тобто витяг з технічної документації є документом, який оформлюється за результатом проведення нормативної грошової оцінки та відображає дані стосовно окремої земельної ділянки. Він складається на основі розрахованих у встановленому порядку показників (коефіцієнтів), які визначені у технічній документації, що затверджується рішенням відповідної сільської, селищної або міської ради.
У розглядуваній справі наведений позивачем розрахунок неотриманого доходу від користування земельною ділянкою належним чином обґрунтований, у тому числі із врахуванням витягів з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки за відповідний період.
Доводи касаційної скарги про те, що ОСОБА_1 має сплачувати кошти за фактичне користування земельною ділянкою, тоді як судами помилково застосовано для розрахунку суми безпідставно збережених коштів площу 1,67 га, яка є більшою ніж площа під нерухомим майном відповідача, спростовані матеріалами справи.
Так, рішенням Тростянецького районного суду Сумської області 
від 03 вересня 2014 року у справі № 588/639/14-ц, зокрема визнано за ОСОБА_1 право власності на нежитлові будівлі та огорожу, які розташовані по АДРЕСА_1 .
Земельна ділянка за зазначеною адресою є сформованою, їй присвоєно кадастровий номер 5925010100:00:031:0567, визначено межі та площу, яка складає 1,67 га.
У матеріалах справи відсутні відомості про поділ вказаної земельної ділянки чи скасування технічної документації із землеустрою.
Водночас згідно актів обстеження земельної ділянки вбачається, що вона огороджена парканом, який згідно рішення у справі № 588/639/14-ц належить ОСОБА_1 , а доступ на земельну ділянку для сторонніх осіб обмежено.
Вказане підтверджує правильність висновку судів про те, що у користуванні ОСОБА_1 у спірний період перебувала вся земельна ділянка, 
площею 1,67 га.
Долучення судом першої інстанції до справи матеріалів за зверненнями  ОСОБА_1 до міської ради щодо передання в оренду земельної ділянки не призвело до неправильного вирішення спору.
Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.
Також колегія суддів відхиляє посилання заявника на те, що підставою для скасування оскаржених судових рішень є розгляд справи за відсутності представника ОСОБА_1 - адвоката Собини П. М., оскільки останній будучи, більш ніж за місяць (01 жовтня 2021 року), повідомленим про судове засідання призначене на 11 листопада 2021 року, лише в день розгляду справи, засобами електронної пошти надіслав апеляційному суду заяву про відкладення судового засідання, пославшись на необхідність участі в іншій справі.
Апеляційний суд надав належну оцінку вказаній заяві та прийняв вмотивоване рішення, що неявка представника ОСОБА_1 не перешкоджає розгляду справи.
Інші доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, на законність оскаржених судових рішень не впливають, а переважно зводяться до незгоди заявника із встановленими обставинами та спрямовані на необхідність переоцінки доказів у справі.
Натомість встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц).
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Оскаржені судові рішення є достатньо вмотивованими та місять висновки судів щодо обставин, які мають значення для вирішення спору.
Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Переглянувши у касаційному порядку оскаржені судові рішення, в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, Верховний Суд дійшов висновку, що оскільки судами першої та апеляційної інстанцій при вирішенні справи по суті, правильно застосовано норми матеріального права і не допущено порушень норм процесуального права, за яких судові рішення підлягають обов`язковому скасуванню, касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржені судові рішення залишенню без змін.
Рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 30 липня 
2021 року в частині вирішення позовних вимог про визнання укладеним договору оренди земельної ділянки апеляційним судом не переглядалось та не оскаржувалось в касаційному порядку, тому в силу вимог статті 400 
ЦПК України справа в цій частині касаційним судом не переглядається.
Керуючись статтями 400, 402, 409, 410, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Собина Павло Миколайович, залишити без задоволення.
Рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 30 липня 
2021 року та постанову Сумського апеляційного суду від 11 листопада 
2021 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Головуючий Судді:  	Є. В. Синельников О. В. Білоконь О. М. Осіян С. Ф. Хопта В. В. Шипович