ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 607/8711/21	Головуючий у 1-й інстанції Дзюбич В.Л. 	
Провадження № 22-ц/817/458/22 	Доповідач - Бершадська Г.В.	
Категорія - 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2022 року         м. Тернопіль
Тернопільський апеляційний суд в складі: 
головуючого - Бершадська Г.В. 
суддів -  Гірський Б. О., Хома М. В., 
секретаря - Панькевич Т.І. 
представника позивача — Янчишина В.Й.,
представника відповідача — Войнарського А.Й., 

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 жовтня 2021 року, ухвалене суддею Дзюбичем В.Л. (дату складення повного тексту не зазначено) у цивільній справі №607/8711/21 за позовом ОСОБА_2 до приватного акціонерного товариства “Страхова група “Ю.БІ.АЙ.-КООП”, ОСОБА_1 про відшкодування невиплаченого страхового відшкодування, матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

В С Т А Н О В И В :
Позивач ОСОБА_2 в інтересах якої діє адвокат Янчишин В.Й. звернулася в суд з позовом до відповідачів АТ «СГ «Ю.БІ.АЙ-КООП», ОСОБА_1 у якому просить стягнути з AT «СГ «Ю.БІ.АЙ-КООП на користь ОСОБА_2 130 000 грн. 00 коп. невиплаченого страхового відшкодування; стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 30 229,36 грн. матеріальної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та 50 000,00 грн. моральної шкоди; стягнути із відповідачів 4 000 грн. витрат на проведення експертизи №107/21.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 23 жовтня 2020 року близько 07 год. 50 хв. в м. Тернополі унаслідок порушення водієм ОСОБА_1 ПДР України відбулася дорожньо-транспортна пригоди за участю транспортного засобу марки «АUDI 80» р.н., НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля марки «Mercedes-Benz Sprinter 313 CDI», р.н. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_3 . Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 лютого 2021 року у справі №607/22900/20 закрито кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України. На момент вчинення ДТП відповідальність водія ОСОБА_1 , була застрахована у АТ «СГ «Ю.БІ.АЙ-КООП» за полісом №117237711 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Власником транспортного засобу «Mercedes-Benz Sprinter 313 CDI», р.н. НОМЕР_2 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу є ОСОБА_2 . Внаслідок ДТП, із вини водія ОСОБА_1 завдано матеріальної шкоди у зв`язку із пошкодженням автомобіля «Mercedes-Benz Sprinter 313 CDI», р.н. НОМЕР_2 . У відповідь на адвокатський запит адресований AT «СГ «Ю.БІ.АЙ-КООП» про надіслання копії усіх документів, які були поданні ОСОБА_3 до АТ «СГ «Ю.БІ.АЙ-КООП» для виплати страхового відшкодування за полісом №1 17237711, серед копій які були отриманні не було надано копію звіту про розмір матеріального збитку ТЗ «Mercedes-Benz Sprinrter 313 CDI» р.н. НОМЕР_2 та заяву про виплату страхового відшкодування від ОСОБА_3 . Тому, за заявою-зверненням ОСОБА_3 судовим експертом Мазуром Михайлом Степановичем було складено висновок експерта №107/21 судової автотоварознавчої експертизи від 05 квітня 2021 року, згідно якого: вартість відновлюваного ремонту досліджуваного КТЗ «Mercedes-Benz Sprinrter 313 CDI Combi (903)» складає 644 357,12 грн.; вартість КТЗ «Mercedes-Benz Sprinrter 313 CDi Combi (903)» р.н.з. НОМЕР_2 до ДТП - 171 900,00 грн.; вартість матеріального збитку, заподіяного власнику КТЗ «Mercedes- Benz Sprinrter 313 CDi Combi (903)» р.н.з. НОМЕР_2 - 171 900,00 грн.; вартість придатних для вторинного використання (утилізаційна) запчастин/складових КТЗ «Mercedes-Benz Sprinrter 313 CDi Combi (903)» р.н.з. НОМЕР_2 , після ДТП - 11 670,64 грн. 
Висновком встановлено, що Mercedes-Benz Sprinrter 313 CDi Combi (903)» р.н.з. НОМЕР_2 є тотально знищеним з врахуванням чого його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП - 160 229, 36 грн. (171 900 грн. - 11670,64 ). Враховуючи те, що ліміт відповідальності страховика за шкоду заподіяну майну потерпілого 130 000 грн., тому вимоги про відшкодування 130 000 грн. ставляться до відповідача АТ «СГ» Ю.БІ.АЙ-КООП», як страховика цивільно-правової відповідальності водія ОСОБА_1 , а решту 30 229,36 грн. підлягає стягненню з ОСОБА_1 . 
Крім матеріальних збитків, позивачу було завдано моральної шкоди, яка полягає у завданні їй негативних наслідків в результаті ДТП. З 23 жовтня 2020 року позивач, як власник, не може користуватися автомобілем, який спеціально був придбаним для особистих потреб позивача, оскільки вона є інвалідом І групу підгрупа «Б» інвалідності - довічно та не може скористатися транспортом загального користування, тому вимушена викликати спеціальну службу таксі. Думки про те, що транспортний засіб позивача, є тотально знищеним і те, що позивачу завдано матеріального збитку на суму 160 300 грн. та не відшкодовано жодної гривні, завдають моральної шкоди, яка проявляється у нервовому стресі, дратівливістю, відчуттям несправедливості. Не відшкодування матеріального збитку призвело до необхідності додаткових витрат часу для захисту своїх інтересів, пошуку адвоката. Завдану моральну шкоду позивач оцінює у розмірі 50 000,00 гривень. З огляду на викладене просить позов задовольнити.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 жовтня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково.
Стягнуто із приватного акціонерного товариства «СТРАХОВА ГРУПА «Ю.БІ.АЙ-КООП» в користь ОСОБА_2 130000 гривень невиплаченого страхового відшкодування.
Стягнуто із ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 30229 гривень 36 копійок грошового відшкодування матеріальної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
Стягнуто із ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 20000 гривень грошового відшкодування завданої моральної шкоди.
Стягнуто із приватного акціонерного товариства «СТРАХОВА ГРУПА «Ю.БІ.АЙ-КООП» в користь ОСОБА_2 4000 гривень понесених витрат на проведення судової автотоварознавчої експертизи.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Стягнуто із приватного акціонерного товариства «СТРАХОВА ГРУПА «Ю.БІ.АЙ-КООП» в користь ОСОБА_2 6424,00 гривні витрат на професійну правничу допомогу.
Стягнуто із ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 2376,00 гривень витрат на професійну правничу допомогу.
Стягнуто із приватного акціонерного товариства «СТРАХОВА ГРУПА «Ю.БІ.АЙ-КООП» в дохід держави 1340 гривень судового збору.
Стягнуто із ОСОБА_1 в дохід держави 908 гривень судового збору.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду в частині задоволення позовних вимог щодо стягнення з нього на користь ОСОБА_2 20 000 грн. відшкодування моральної шкоди та 2376 грн. витрат на професійну правничу допомогу скасувати, оскільки вважає, що суд не повно з`ясував усі обставини справи, та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог в цій частині відмовити.
Зазначає, що суд першої інстанції жодним чином не обґрунтував суму стягнення моральної шкоди у розмірі 20 000 грн. При цьому суд не врахував того, що відповідач ОСОБА_1 , укладаючи поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності №117237711 із страховою компанією АТ «СТРАХОВА ГРУПА «Ю.БІ.АЙ-КООП», також застрахував свою відповідальність щодо моральної шкоди внаслідок ДТП, яка у відповідності до ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підлягає відшкодуванню потерпілому у розмірі 5% страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.
Вказує, що позивач ОСОБА_2 не була учасником ДТП, а спричинення їй моральної шкоди, пов`язаної з душевними стражданнями з приводу знищення її майна - автомобіля, що спричинило незручності у її житті та порушило нормальні життєві умови, позивачем не доведено.
Крім того зазначає, що понесені витрати на професійну правову допомогу не були належним чином обґрунтовані, оскільки в ході розгляду справи були долучені лише договір про надання правової допомоги від 06 травня 2021 року, детальний опис робіт №1 від 25 серпня 2021 року та акт виконаних робіт №1 від 25 серпня 2021 року, без підтвердження належної оплати по вище вказаних документах, у зв`язку з чим вважає, що позивачем ОСОБА_2 не було понесено таких витрат.
Відзиву на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходило.
В суді апеляційної інстанції представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Войнарський А.Й. просив задовольнити апеляційну скаргу з мотивів, викладених у ній.
Представник позивача ОСОБА_2 - адвокат Янчишин В.Й. просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції — без змін, оскільки вважає його законним та обґрунтованим. Також додатково пояснив, що позивачка є інвалідом І групи та користується інвалідною коляскою. Автомобіль їй необхідний, оскільки її перевезення на обстеження і лікування весь час здійснюється власним транспортним засобом.
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а судове рішення залишенню без змін на підставі наступного.
Рішення суду першої інстанції в частині вимог про стягнення майнової шкоди не оскаржено, тому колегія суддів у відповідності до ч. 1 ст. 367 ЦПК України перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
За змістом ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Даним вимогам рішення суду відповідає.
Як встановлено судом, 23 жовтня 2020 року, близько 07 год. 50 хв., ОСОБА_1 в порушення вимог п. 2.9.(а) Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року із змінами та доповненнями (далі - ПДР України), керуючи в стані алкогольного сп`яніння технічно - справним автомобілем «AUDI 80» р.н. НОМЕР_1 , рухаючись зі швидкістю приблизно 50 км/год. ділянкою мосту, що по вул. Лозовецька м. Тернополя, перед зміною руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, виїхав на призначений для зустрічного руху бік дороги, де зіткнувся з автомобілем «Mercedes - Benz Sprinter 313 CDI», р.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 .
За наслідками даної ДТП пасажир автомобіля «Mercedes - Benz Sprinter 313 CDI», р.н. НОМЕР_2 ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості.
Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 лютого 2021 року у справі №607/22900/20 за наслідками розгляду матеріалів кримінального провадження №12020210010002145 від 23 жовтня 2020 року про обвинувачення ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України останнього звільнено від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням обвинуваченого з потерпілим.
Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля ««AUDI 80» р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_1 на момент ДТП була застрахована на підставі Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР-117237711 від 05 травня 2020 року укладеного між Приватним акціонерним товариством «Страхова група «Ю.БІ.АЙ-КООП» та ОСОБА_1 ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну становить 130 000 грн., франшиза - 0 грн.
Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , власником транспортного засобу «Mercedes - Benz Sprinter 313 CDI», р.н. НОМЕР_2 є ОСОБА_2 .
На підставі довіреності від 04 червня 2018 року, яка зареєстрована в реєстрі державним нотаріусом Першої тернопільської державної контори Височан Ю.В. за №3- 312, ОСОБА_2 , уповноважила ОСОБА_3 представляти її інтереси з питань експлуатації та або розпорядження (продати, здати в оренду (найм), позичку чи обміняти за ціну і на умовах на його розсуд, відремонтувати, отримувати страхове відшкодування), щодо належного їй на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ НОМЕР_4 , виданого та зареєстрованого ТСЦ6141, 27 березня 2013 року автомобіля марки «Mercedes - Benz Sprinter 313 CDI», р.н. НОМЕР_2 .
23 жовтня 2020 року ОСОБА_3 повідомив АТ «СГ «Ю.БІ.АЙ-КООП» про настання дорожньо-транспортної пригоди та звернувся до АТ «СГ «Ю.БІ.АЙ-КООП» із заявою про виплату страхового відшкодування.
За заявою-зверненням ОСОБА_3 судовим експертом Мазуром Михайлом Степановичем складено висновок експерта №107/21 судової автотоварознавчої експертизи від 05 квітня 2021 року.
Згідно вказаного висновку: вартість відновлюваного ремонту досліджуваного КТЗ ««Mercedes-Benz Sprinrter 313 CDI Combi (903) » р.н.з. НОМЕР_2 , для усунення пошкоджень отриманих внаслідок пригоди, з врахуванням пошкоджень, що виявлені на момент пригоди становить 644 357,12 грн.; вартість КТЗ «Mercedes-Benz Sprinrter 313 CDi Combi (903)» р.н.з. НОМЕР_2 до ДТП, яке мало місце 23 жовтня 2020 року, без урахуванням отриманих пошкоджень, становить 171 900,00 грн.; вартість матеріального збитку, заподіяного власнику КТЗ «Mercedes- Benz Sprinrter 313 CDi Combi (903)» р.н.з. НОМЕР_2 , станом на момент ДТП, приймається рівною вартості автомобіля, тобто: 171900,00 грн.; вартість придатних для вторинного використання (утилізаційна) запчастин/складових КТЗ «Mercedes-Benz Sprinrter 313 CDi Combi (903)» р.н.з. НОМЕР_2 , після ДТП, яка мала місце 23 жовтня, ймовірно буде становити 11 670,64 грн.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з наявності правових підстав для їх задоволення, а також з досліджених в ході розгляду справи доказів, якими доведено завдану ОСОБА_1 потерпілій ОСОБА_2 внаслідок ДТП матеріальну та моральну шкоду. Разом з тим, зазначив, що вказана у позовних вимогах сума моральної шкоди в розмірі 50 000 грн. є завищеною, у зв`язку з чим, із врахуванням засад верховенства права, вимог розумності, виваженості і справедливості вважав, що розмір моральної шкоди підлягає стягненню у сумі 20 000 грн.
З таким рішенням погоджується і колегія суддів.
Згідно із статтею 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодження її майна.
Відповідно до частин першої статті 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. 
Частинами першою, другою та п`ятою статті 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана, зокрема, з використанням транспортних засобів. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до роз`яснень, викладених у постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Звертаючись до суду з позовом в частині відшкодування моральної шкоди, позивач зазначала, що вона є інвалідом І групи підгрупа “Б” інвалідності — довічно, що підтверджується матеріалами справи. Автомобіль, який був придбаний спеціально для її потреб, є тотально знищеним. Дані обставини позбавляють її можливості користуватися загальним транспортом, а тому змушена користуватися службою таксі. Вказувала, що оскільки протягом тривалого часу жодного відшкодування вона так і не отримала, змушена була додатково витрачати час та кошти для пошуку адвоката та захисту своїх законних прав та інтересів, тому постійно відчуває стрес, дратівливість та глибоке душевне хвилювання, викликані внаслідок неправомірних дій відповідача ОСОБА_1 .
Колегія суддів погоджується, що стягнута з відповідача ОСОБА_1 судом першої інстанції сума у розмірі 20 000 грн. на відшкодування моральної шкоди є обґрунтованою та справедливою, оскільки в силу обставин справи та життєвих труднощів, які виникають у потерпілої ОСОБА_2 внаслідок неправомірних дій відповідача, у тому числі і в зв`язку з невідшкодуванням заподіяної їй шкоди, вона змушена по даний час змінювати та адаптовуватись до інших, дискомфортних для неї умов життя, що призводять до моральних страждань, стресу, а також витрачати час та кошти для захисту своїх законних прав та інтересів.
Доводи апелянта про те, що його цивільно-правова відповідальність застрахована в тому числі і щодо відшкодування моральної шкоди є безпідставними, оскільки згідно з вимог ст.26-1 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» моральна шкода у розмірі 5% відшкодовується потерпілому у разі, якщо останній зазнав ушкодження здоров`я під час ДТП і така страхова виплата здійснюється за шкоду, заподіяну здоров`ю.
У даному ж випадку позивач звернувся до суду з вимогою про відшкодування моральної шкоди у зв`язку з пошкодженням майна, а тому відшкодувати її зобов`язаний саме відповідач ОСОБА_1 .
Що стосується доводів апелянта про те, що понесені позивачем витрати на професійну правову допомогу не були належним чином обґрунтовані, оскільки в ході розгляду справи позивачем хоча і були надані договір про надання правової допомоги від 06 травня 2021 року, детальний опис робіт №1 від 25 серпня 2021 року та акт виконаних робіт №1 від 25 серпня 2021 року, однак не були долучені докази на підтвердження оплати таких витрат, то вони на увагу не заслуговують.
Так, відповідно до частини першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Тобто, витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено. Такого висновку дійшов Верховний Суд у своїй постанові від 12.02.2020 у справі №648/1102/19.
Крім того, у рішенні ЄСПЛ у справі «Бєлоусов проти України» (Belousov v. Ukraine), зазначено, що хоча заявник ще не сплатив адвокатський гонорар, він має сплатити його згідно із договірними зобов`язаннями, а тому витрати за цим гонораром є «фактично понесеними» (пункт 115 рішення від 07 листопада 2013 року), аналогічне зазначено у рішенні «Савін проти України» (Saviny v. Ukraine) (пункт 97 рішення від 16 лютого 2012 року).
Судом першої інстанції було належним чином досліджено усі докази, надані позивачем на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу, та вірно здійснено розподіл судових витрат у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України.

Інші доводи апеляційної скарги не свідчать про необґрунтованість чи незаконність рішення місцевого суду.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними. Залежно від характеру рішення. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, №63566/00№23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Таким чином, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
Суд першої інстанції під час ухвалення рішення повно та всебічно дослідив наявні у справі докази, надав їм належну оцінку, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, а тому підстави для його скасування відсутні.
Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 374, 375, 389-390, 141 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 жовтня 2021 року залишити без зміни.
Судові витрати покласти на сторони в межах сум ними понесених.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 24 червня 2022 року.

Головуюча:                                                         Бершадська Г.В.

Судді:                                         Гірський Б.О.

       Хома М.В.