ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2022 року	Львів	Справа № 460/14917/21 пров. № А/857/5752/22	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:                                        Гуляка В.В.
суддів:                                                              Гудима Л.Я., Коваля Р.Й.
розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Рівненській області, 
на додаткове рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 31 січня 2022 року (суддя – Друзенко Н.В., час ухвалення – не вказаний, місце ухвалення – м.Рівне, дата складання повного тексту – 31.01.2022), 
в адміністративній справі №460/14917/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сокол Ойл» до Головного управління ДПС у Рівненській області, 
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, 

                                                            встановив:

У листопаді 2021 року позивач ТОВ «Сокол Ойл» звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідача ГУ ДПС у Рівненській області, в якому просив: 1) визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Рівненській області №407917000701 від 24.05.2021; 2) стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати, які сплачені позивачем в цій справі. 
Відповідач подав до суду першої інстанції відзив на позовну заяву, у якому просив відмовити в задоволенні позову повністю. 
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 11.01.2022 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення №407917000701 від 24.05.2021, яким Товариству з обмеженою відповідальністю "СОКОЛ ОЙЛ" визначено суму грошового зобов`язання за платежем «податок на прибуток» в розмірі 899895,00 грн., в тому числі 899162,00 грн. – за податковим зобов`язанням  та 733,00 грн. - за штрафними санкціями, в частині визначення суми грошового зобов`язання на рівні 887978,00 грн., в тому числі 887978,00 грн. - за податковим зобов`язанням. В решті – відмовлено. Стягнуто з ГУ ДПС у Рівненській області на користь ТОВ "СОКОЛ ОЙЛ" пропорційну частину судових витрат у вигляді сплаченого судового збору, а саме 13320,24 грн.. 
17.01.2022 року позивач засобами поштового зв`язку звернувся до суду першої інстанції із заявою про ухвалення додаткового рішення. Просив ухвалити додаткове рішення у справі, яким стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати у вигляді витрат на правову допомогу в розмірі 38000,00 гривень. 
Відповідач подав до суду першої інстанції заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення, у яких з покликанням на складність справи та ціну позовних вимог, враховуючи неспівмірність витрат на правничу допомогу, просив у задоволенні вказаної заяви відмовити. 
Додатковим рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 31.01.2022 року заяву про стягнення витрат на правничу допомогу задоволено частково. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Рівненській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СОКОЛ ОЙЛ» пропорційну частину судових витрат у вигляді витрат, понесених на професійну правничу допомогу, в розмірі 17762,40 грн.. 
З цим додатковим рішення суду першої інстанції від 31.01.2022 року не погодився відповідач та оскаржив його в апеляційному порядку. Апелянт вважає, що дане додаткове рішення підлягає скасуванню як таке, що прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, не відповідає обставинам справи та прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права. 
В обґрунтування апеляційних вимог апелянт покликається на те, що вказана справа не потребувала значних затрат часу адвоката та правового аналізу наданих клієнтом документів. Тому скаржник не погоджується з позицією суду першої інстанції про те, що згідно з розрахунком фактичних витрат адвокатом в ході надання правничої допомоги в межах даної справи надано позивачу послуги на загальну вартість 17762,40 грн.. По-перше, формування доказової бази та підготовка, подання та супровід адміністративної справи є таким, що суперечить дійсним обставинам справи. Більше того, формування додатків до позову не є правовою допомогою адвоката, адже вони являють собою копії документів позивача. На їх виготовлення не потрібна юридична освіта та свідоцтво адвоката. По-друге, опрацювання пакету документів та законодавства, що регулює спірні правовідносини - не відповідає дійсності, адже позивач неодноразово звертався із аналогічними позовними заявами до контролюючого органу, відтак вищеописані обставини є надуманими. Звертає увагу суду апелянт на ті обставини, що представником позивача у акті виконаних робіт перелічено найменування наданих послуг, зокрема, підготовка процесуальних документів. Однак, окрім позовної заяви та відповіді на відзив відповідача представником позивача не було підготовлено жодних інших процесуальних документів. Більше того, адвокат позивача не зазначає чіткого переліку виконаних документів та вказує «тощо», що підтверджує відсутність чіткого переліку виконаних робіт. Додатково зауважує скаржник, що зазначена сума у графі - участь у судових засіданнях в сумі 4800,00 грн., є також завищеною, оскільки як вбачається із матеріалів справи, було лише 2 судових засідання, які тривали менше години, а відтак, вказана сума має бути зменшеною на половину від заявленої суми. 
За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати оскаржене додаткове рішення суду від 31.01.2022 року та ухвалити нове рішення, яким в заяві представника позивача відмовити повністю. 

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість додаткового рішення суду першої інстанції, вважає, що апеляційну скаргу необхідно задоволити частково, з врахуванням наступного. 
Згідно з ч.1 ст.252 КАС України, суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати. 
Частиною першою статті 132 КАС України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. 
Відповідно до п.1 ч.3 статті 132 КАС України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. 
Статтею 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. 
Згідно із абз.1 ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. 
Частиною 3 ст.139 КАС України визначено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору. 
За змістом частин сьомої, дев`ятої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. 
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись. 
Так, за положеннями статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05 липня 2012 року №5076-VI, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. 
Аналіз вищенаведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, проведення експертизи, підготовки справи до розгляду зокрема, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень. 
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. 
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги та витрат на підготовку експертного висновку, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані відповідні договори про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), на проведення судових експертиз, експертних досліджень та надання інших послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, проведенням експертизи, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). 
Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. 
Визначаючись із відшкодуванням понесених витрат на правничу допомогу, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо. 
Колегія суддів апеляційного суду враховує, що матеріалами справи підтверджено, що розгляд справи завершено ухваленням 11 січня 2022 року Рівненським окружним адміністративним судом рішення, яким позов задоволено частково. 
Представник позивача в адміністративному позові просив покласти судові витрати на відповідача. В ході судового розгляду (в судовому засіданні 11.01.2022) стороною позивача зроблено заяву про намір подання протягом 5 днів після ухвалення рішення суду у справі доказів понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу. 
17.01.2022 року сторона позивача у порядку, визначеному ч.7 ст.139 КАС України, звернулася до суду першої інстанції із заявою про присудження на користь позивача судових витрат, понесених на професійну правничу допомогу. 
До заяви долучено копію договору про надання правової допомоги від 01.09.2021 (а.с. 65-68 т.2), за умовами якого адвокатське бюро “Сулковський Богдан та Партнери” взяло на себе зобов`язання надавати ТОВ “СОКОЛ ОЙЛ” юридичну допомогу. За умовами п.4.1 даного договору, юридичну допомогу, що надається Адвокатським бюро, клієнт оплачує в гривнях згідно виставлених рахунків. Відповідно до пункту 4.5. договору, сума, визначена в п.4.1 даного договору є гонораром Адвокатського бюро за надання юридичної допомоги та поверненню не підлягає. До заяви долучено копію ордера на надання правничої (правової) допомоги №1034283 від 07.12.2021 на представництво адвокатом Сулковським Б.П. інтересів ТОВ «Сокол Ойл» у Рівненському окружному адміністративному суді (а.с. 69 т.2). Крім цього, долучено акт виконаних робіт (наданих послуг) від 11.01.2022 (а.с. 70 т.2). Згідно з пунктом першим цього акта сторони домовилися, що вартість роботи адвоката за договором про надання правничої допомоги від 01.09.2021 року становить 2400,00 грн. за одну годину роботи адвоката. Вказаним актом зафіксовано надання позивачу послуг із визначеною вартістю: попереднє ознайомлення та опрацювання матеріалів (2 год.) - 4800,00 грн; підготовка процесуальних документів по справі (позовна заява, відповідь на відзив, клопотання, тощо) (3,5 год.) – 8400,50 грн; участь у судових засіданнях (2 год) – 1800,00 грн, а разом 18000,00 грн.. У пункті 6 акту сторони погодили, що суму гонорару 18000 грн. та суму гонорару успіху в розмірі 20000 грн. клієнт зобов`язується сплатити Адвокатському бюро до 31.01.2022. Також до заяви долучено копію платіжного доручення №1224 від 17.01.2022 на підтвердження сплати 18000 гривень (а.с. 71 т.2). 
При цьому, колегія суддів зазначає, що суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, за наявності заперечень іншої сторони, з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої постановлено рішення, всі її витрати на правничу допомогу, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документа, витрачений адвокатом час тощо, є неспівмірними у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. 
Надаючи оцінку співмірності заявленої до повернення позивачем суми коштів із критеріями, встановленими частиною п`ятою статті 134 КАС України, апеляційний суд враховує те, що ця справа за складом учасників, підставами виникнення та характером спору, позовними вимогами та обсягом досліджуваних доказів відноситься до справ середньої складності із одним епізодом спірних правовідносин. 
Водночас, взявши до уваги принцип співмірності, заперечення відповідача щодо розміру витрат на правничу допомогу, напрацьовану правову позицію щодо аналогічних/подібних правовідносин, а також виходячи із критеріїв, визначених частинами 3, 5 статті 134, частиною 9 статті 139 КАС України, колегія суддів вважає, що обсяг наданої стороні позивача професійної правничої допомоги у вказаній справі складає 7401 грн, який колегією суддів визначений наступним чином. 
Суд апеляційної інстанції погоджується із затраченим часом (7,5 год.), як зазначено у акті виконаних робіт (наданих послуг) від 11.01.2022 на види наданих послуг, однак вважає завищеною вартість роботи адвоката за одну годину у розмірі 2400,00 грн., вважаючи, що дійсна вартість за одну годину роботи адвоката складає не більше однієї тисячі гривень. Тому, розрахунок такий: - попереднє ознайомлення та опрацювання матеріалів (2 год.) - 2000,00 грн; - підготовка процесуальних документів по справі (позовна заява, відповідь на відзив, клопотання, тощо) (3,5 год.) – 3500,00 грн; - участь у судових засіданнях (2 год.) – 2000,00 грн., що разом складає 7500,00 грн.. 
Водночас, із врахуванням вимог ч.3 ст.139 КАС України, визначаючи пропорційність до розміру задоволених позовних вимог, що згідно рішення суду у вказаній справі становить 98,68%, стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача підлягають судові витрати у вигляді витрат, понесених на професійну правничу допомогу в розмірі  7401,00 грн, що є співмірними і обґрунтованими у вказаній справі. 
Відтак, з огляду на встановлені обставини з урахування критеріїв пропорційності, значенням справи для сторони, реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, на переконання апеляційного суду розмір витрат на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції необхідно зменшити до 7401 гривень, а отже заява сторони позивача про стягнення судових витрат у розмірі 38000,00 грн. підлягає частковому задоволенню. 
Колегія суддів також враховує, що суд першої інстанції не погодився із включенням до розміру витрат сторони позивача на професійну правничу допомогу гонорару успіху в розмірі 20000 грн., позаяк такий не був передбачений умовами договору про надання правової допомоги від 01.09.2021 і на суму такого гонорару Адвокатське бюро не виставляло клієнту рахунку, як це передбачено  пунктами 4.1 та 4.5 відповідного договору. 
У вказаній частині додаткове рішення суду сторонами не оскаржене, а тому не являється згідно положень статті 308 КАС України предметом перевірки апеляційним судом. 
На підставі положень статті 317 КАС України колегія суддів вважає за необхідне змінити додаткове рішення суду першої інстанції від 31.01.2022 року в частині стягнення судових витрат, а саме: в абзаці другому резолютивної частини цього додаткового рішення суду формулювання «в розмірі 17762,40 грн» слід змінити формулюванням «в розмірі 7401,00 грн». 
У решта частині оскаржене додаткове рішення суду належить залишити без змін. 
Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 315, 316, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд –                                                                 

                                                          постановив: 

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Рівненській області – задоволити частково. 
Додаткове рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 31 січня 2022 року в адміністративній справі №460/14917/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сокол Ойл» до Головного управління ДПС у Рівненській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення – змінити, а саме, в абзаці другому резолютивної частини цього додаткового рішення суду формулювання «в розмірі 17762,40 грн» змінити формулюванням «в розмірі 7401,00 грн». 
У решта частині додаткове рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 31 січня 2022 року в адміністративній справі №460/14917/21 – залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її прийняття (проголошення), а у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи - протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	В. В. Гуляк 	
судді	 	Л. Я. Гудим 	
 	 	Р. Й. Коваль