ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

21 липня 2022 року 	м. Дніпро	справа № 160/17800/20	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого - судді  Дурасової Ю.В. (доповідач),
         суддів:                          Божко Л.А., Лукманової О.М.,        
    розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області 
          на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.07.2021 року (головуючий суддя Кадникова Г.В.) 
          в адміністративній справі №160/17800/20 за позовом ОСОБА_1   до відповідача  Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області, третя особа без самостійних вимог: Приватне акціонерне товариство "ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ" про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач,  ОСОБА_1 , звернувся 31.12.20 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до відповідача Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області, третя особа без самостійних вимог: Приватне акціонерне товариство "ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ", в якому, з урахуванням уточнень, просив (а.с. 1-3, 38-40):
- визнати протиправними дій Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області з відмови в оплаті часу знаходження позивача на тимчасовій непрацездатності з 22.04.2020 по 30.04.2020;
- зобов`язати відповідача прийняти від Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» (третя особа) заяву-розрахунок та здійснити відповідне фінансування ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» для надання позивачу матеріального забезпечення з тимчасової втрати працездатності як застрахованій особі-співробітнику ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» за листком непрацездатності серія АДЮ №582930 за період з 22.04.2020 по 30.04.2020.
В обґрунтування позову вказав, що він захворів у період простою підприємства ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля», де він працює на посаді заступника начальника дільниці підготовчих робіт №2. Комісією із соціального страхування вказаного підприємства прийнято рішення про призначення позивачу матеріального забезпечення відповідно до наданого ним листка тимчасової непрацездатності. Відповідна заява-розрахунок направлена підприємством на розгляд відповідача, але останнім відмовлено в прийнятті заяви-розрахунку з посиланням на виявлені помилки та зауваження спеціаліста Фонду, а також виходячи з того, що лікарняний лист наданий у період простою підприємства. Позивач зазначає, що відмова відповідача у здійсненні фінансування для виплати йому допомоги по тимчасовій непрацездатності є безпідставною та суперечить нормам чинного законодавства.
          Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.07.2021 року позов задоволено:
- визнано протиправними дії Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області з відмови в оплаті часу знаходження ОСОБА_1 на тимчасовій непрацездатності з 22.04.2020 по 30.04.2020;
- зобов`язано Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області прийняти від Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» заяву-розрахунок та здійснити відповідне фінансування Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» для надання ОСОБА_1 матеріального забезпечення з тимчасової втрати працездатності як застрахованій особі-співробітнику Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля»   за листком непрацездатності серія АДЮ №582930 за період з 22.04.2020 по 30.04.2020.            Рішення суду першої інстанції обґрунтоване тим, що відповідачем не наведено будь-яких недоліків в оформлені відповідних документів на отримання матеріальної допомоги. Вказана обставина не є спірною і не заперечується відповідачем. Причиною не призначення допомоги позивачу є період перебування позивача на лікарняному у період простою. Суд зауважив, що стаття 23 Закону №1105 містить вичерпний перелік підстав при яких матеріальна допомога не призначається, і розширеному тлумаченню не підлягає і період простою підприємства не належить до такого переліку підстав, тому відповідачем не може бути відмовлено у виплаті допомоги по тимчасовій непрацездатності застрахованих особам у випадах, інших, ніж передбачені ст.23 Закону №1105.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подана апеляційна скарга, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити. 
Вказує, що третьою особою ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» 21.05.2020 до Павлоградського відділення управління направлено заяву-розрахунок за номером 001614 про здійснення фінансування для надання матеріального забезпечення застрахованим особам, але з огляду на вищенаведене, яку 21.05.2020 відхилено з причини - «В наявності листки непрацездатності (ЛН) за час простою». При цьому, ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» не підтверджено факт виходу таких працівників на роботу у період простою. Зазначає, що суд не врахував думку центрального органу виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України і який забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері соціальної політики, загальнообов`язкового державного соціального страхування, згідно з якою допомога по тимчасовій непрацездатності за рахунок коштів Фонду надається на загальних підставах за календарні дні тимчасової непрацездатності працівникам, лише яким на час простою визначено спеціальний графік виходу на роботу або передбачено необхідність виходу на роботу на певний період, що управлінням було виконано. Також, не враховано, що за висновками норм КЗпП не передбачено втрату права працівника, який відповідно до наказу роботодавця знаходиться в простої, на отримання від роботодавця гарантованої виплати, передбаченої статтею 113 КЗпП, якою врегульований порядок оплати часу простою, а також при освоєнні нового виробництва (продукції), але ж ніяким чином не умови надання допомоги по тимчасовій непрацездатності в період простою. Зазначає, що судом не досліджено, що у випадку захворювання або травми працівника, не пов`язаної з нещасним випадком на виробництві, що співпали з періодом простою (при цьому вихід на роботу працівників не передбачений), працівник повинен отримати виплату з розрахунку не нижче від двох третин тарифної ставки встановленого розряду (окладу). Оскільки у цей період не відбувається факт втрати заробітної плати, допомога по тимчасовій непрацездатності за календарні дні тимчасової непрацездатності (у даному випадку з 27.04.2020 по 30.04.2020), які збігаються з календарними днями перебування підприємства в простої (при цьому не передбачений вихід на роботу працівника), за рахунок коштів Фонду не надається, оскільки це буде суперечити нормам частини першої статті 22 Закону № 1105. Отже, крім обов`язку оплати результату праці робітника, існують також інші зобов`язання роботодавця матеріального змісту, в тому числі оплата часу простою, який мав місце не з вини працівника. Крім цього, також не досліджено, що оплата простоїв не з вини працівника відноситься до оплати за невідпрацьований час згідно з пунктом 2.2.12 «Інструкції із статистики заробітної плати», затвердженої Наказом Держкомстату України від 13.01.2004 за №5, дія якої поширюється на всіх юридичних осіб та їх відокремлені підрозділи незалежно від форм власності й організаційно-правових форм господарювання. Таким чином, судом не доведено, що працівників не позбавлено права на отримання матеріальної допомоги у зв`язку з тимчасовою втратою працездатністю на період простою підприємства, за умови, виробничої необхідності та обов`язкової присутності або виходу на роботу таких працівників, що повинно бути оформлено відповідним наказом по підприємству. Враховуючи, що позивач у період простою знаходився поза межами підприємства, виконання трудової функції від нього не вимагалося, відповідно ним (Позивачем) не була втрачена працездатність, яка необхідна працівнику при виконанні визначених його посадових обов`язків. Отже, законні підстави для компенсації втрати працездатності, яка в цей період від Позивача, як працівника, не вимагалася, за рахунок коштів Фонду, відсутні.
Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.
Розгляд справи здійснюється в  порядку письмового провадження відповідно до ст. 311 КАС України.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає про наступне.
          Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває в трудових відносинах з ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» виробничий структурний підрозділ «Шахтоуправління Першотравенське», працюючи на посаді заступника начальника дільниці підготовчих робіт №2, що підтверджується копією його трудової книжки серії НОМЕР_1 .
Відповідно до наказу ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» від 15.04.2020 №46 «Про введення простою в ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» з огляду на кризову ситуацію в тепловій генерації, що призвела до зниження обсягу реалізації вугільної продукції, що в свою чергу являється відсутністю організаційних та технічних умов, необхідних для виконання роботи, з метою запобігання масового вивільнення працівників, а також з метою збереження робочих місць, на підставі ст.ст. 34, 113 КЗпП України, п.9.10 Галузевої угоди, Протоколу від 15.04.2020,- серед іншого наказано (а.с. 12):
1. Оголосити простій на ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» з 20.04.2020
2. Робітникам, які перебувають в простої, дозволити не знаходитись в період простою за місцем роботи протягом всього робочого дня (зміни).
3. Встановити, що простій оголошується по 15.05.2020 (включно).
4. Оплату працівникам, що перебувають в простої, здійснювати у відповідності до положень Колективного договору та Галузевої угоди, в розмірі не нижчому за тарифну сітку (оклад).
З 22.04.2020 по 30.04.2020 позивач перебував на лікарняному за загальним захворюванням на амбулаторному режимі лікування, що підтверджується копією листка тимчасової непрацездатності серії АДЮ №582930 виданого 22.04.2020 КНП "Першотравенська МЛ" м. Першотравенськ.
  Згідно з Протоколом засідання комісії/уповноваженого/ із соціального страхування ВСП «Шахтоуправління Першотравенське ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» від 15.05.2020 №5, комісією прийнято рішення призначити позивачу допомогу по тимчасовій непрацездатності за період непрацездатності з 22.04.2020 по 30.04.2020 відповідно до листка непрацездатності серії АДЮ №582930 у розмірі 100% за 9 робочих (календарних) днів (у тому числі за рахунок коштів Фонду – 4 дні).
    Довідкою про заробітну плату ОСОБА_1 , виданою ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля», підтверджується, що позивачу призначена допомога по тимчасовій непрацездатності за рахунок підприємства за 5 календарних днів у розмірі 100% до зарплати, виходячи із середньоденної заробітної плати 1 347,70 грн., що склала – 6 738,50 грн.
    Відповідно до заяви-розрахунку ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» від 21.05.2020 сума нарахованої допомоги по тимчасовій непрацездатності позивачу за 9 календарних днів склала 12 129,30 грн., у тому числі 4 календарних дні за рахунок коштів Фонду – 5 390,80 грн.
21.05.2020 до ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля»  від відповідача надійшла квитанція №3, в якій зазначено, що документ «Заява-розрахунок страхувальника» 001614 від 21.05.2020 не прийнято, оскільки   виявлені помилки та зауваження спеціаліста Фонду, в наявності лікарняний лист за час простою. 
Позивач вважає протиправною відмову відповідача щодо здійснення фінансування для оплати допомоги по тимчасовій непрацездатності за 4 дні перебування на лікарняному у період з 27.04.2020 по 30.04.2020.
Суд першої інстанції позов задовольнив.
Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини та обставини справи.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що до даних правовідносин слід застосовувати норми Конституції України, Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 23.09.1999 року №1105-XIV. 
Так, стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Отже, суб`єкти владних повноважень (до яких відноситься відповідач) мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Таким чином межі дій відповідача чітко визначені Конституцією та законами України.
Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоров`я визначаються Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (№1105- XIV).
Статтею 20 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 23.09.1999 року (№1105-XIV) визначені види матеріального забезпечення та соціальних послуг, які надаються, зокрема, допомога по тимчасовій непрацездатності (включаючи догляд за хворою дитиною).
Допомога по тимчасовій непрацездатності надається застрахованій особі у формі матеріального забезпечення, яке повністю або частково компенсує втрату заробітної плати (доходу) у разі настання в неї одного з таких страхових випадків, зокрема тимчасової непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов`язаної з нещасним випадком на виробництві (ст.22 ЗУ №1105-XIV).
    Рішення про призначення матеріального забезпечення та надання соціальних послуг приймається комісією (уповноваженим) із соціального страхування, що створюється (обирається) на підприємстві, в установі, організації, до складу якої входять представники адміністрації підприємства, установи, організації та застрахованих осіб (виборних органів первинної профспілкової організації (профспілкового представника) або інших органів, які представляють інтереси застрахованих осіб) (ст.30 ЗУ №1105-XIV).
      Комісія (уповноважений) із соціального страхування здійснює контроль за правильним нарахуванням і своєчасною виплатою матеріального забезпечення, приймає рішення про відмову в його призначенні, про припинення виплати матеріального забезпечення (повністю або частково), розглядає підставу і правильність видачі листків непрацездатності та інших документів, які є підставою для надання матеріального забезпечення та соціальних послуг.
 Підставою для призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності є виданий у встановленому порядку листок непрацездатності (ст.31 ЗУ №1105-XIV).
      Таким чином, для призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності єдиною і необхідною умовою, що підтверджує юридичний факт наявності права на її отримання, є належним чином виданий та оформлений листок непрацездатності.
      Порядок і умови видачі, продовження та обліку листків непрацездатності, здійснення контролю за правильністю їх видачі встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, за погодженням з Фондом.
    Порядок оформлення і видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, регламентується наказом Міністерства охорони здоров`я від 09.04.2008 року №189 Про затвердження Положення про експертизу тимчасової непрацездатності (Порядок №189).
Організація експертизи тимчасової непрацездатності здійснюється відповідно до вимог чинного законодавства, у тому числі Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, затвердженої наказом МОЗ України від 13.11.2011 року №455 та Інструкції про порядок заповнення листка непрацездатності, затвердженої наказом МОЗ України від 03.11.2004 року №532/274/136-ос/1406 (п.3.2 Порядку №189).
Матеріалами справи підтверджується, що листок непрацездатності позивача серії АДЮ №582930 виданий на підставі та у відповідності до приписів законодавства (а.с. 14-15). 
При цьому, будь-яких помилок, виправлень, відсутності реквізитів, визначених вищенаведеними інструкціями, листок непрацездатності не містить. 
Матеріалами справи підтверджується, що при прийнятті листа непрацездатності відповідачем не наведено будь-яких недоліків в оформлені відповідних документів на отримання матеріальної допомоги. Вказана обставина не є спірною і не заперечується відповідачем.
  Водночас, підставою не призначення допомоги позивачу, відповідач зазначає період перебування позивача на лікарняному, а саме у період простою підприємства.
  Колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що стаття 23 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (№1105-XIV) визначає підстави для відмови в наданні допомоги по тимчасовій непрацездатності:
1) у разі одержання застрахованою особою травм або її захворювання при вчиненні нею злочину;
2) у разі навмисного заподіяння шкоди своєму здоров`ю з метою ухилення від роботи чи інших обов`язків або симуляції хвороби;
  3) за час перебування під арештом і за час проведення судово-медичної експертизи;
4) за час примусового лікування, призначеного за постановою суду;
  5) у разі тимчасової непрацездатності у зв`язку із захворюванням або травмою, що сталися внаслідок алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння або дій, пов`язаних з таким сп`янінням;
    6) за період перебування застрахованої особи у відпустці без збереження заробітної плати, творчій відпустці, додатковій відпустці у зв`язку з навчанням.
    Також, згідно частини 2 статті 23 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (№1105-XIV), застраховані особи, які в період отримання допомоги по тимчасовій непрацездатності порушують режим, встановлений для них лікарем, або не з`являються без поважних причин у призначений строк на медичний огляд, у тому числі на лікарсько-консультативну комісію (ЛКК) чи медико-соціальну експертну комісію (МСЕК), втрачають право на цю допомогу з дня допущення порушення на строк, що встановлюється рішенням органу, який призначає допомогу по тимчасовій непрацездатності.
      Отже, наведена стаття містить вичерпний перелік підстав при яких матеріальна допомога не призначається, і розширеному тлумаченню не підлягає і період простою підприємства не належить до такого переліку підстав.
        Оскільки приписами Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (№1105-XIV) визначено, що підставою для призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності є виданий у встановленому порядку листок непрацездатності, то суд першої інстанції правильно зазначив, що листок непрацездатності є належною підставою для призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності. 
  При цьому, порядок і умови видачі листка непрацездатності визначає Інструкція про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, затверджена наказом МОЗ України від 13.11.2001 року №455, яка не містить положення згідно з яким листок непрацездатності не видається у період простою підприємства.
Щодо посилань відповідача на відповідні листи профільних міністерств з роз`ясненнями щодо оплати листків тимчасової непрацездатності у період оголошеного простою на підприємствах, то колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що листи міністерств не є нормативно-правовими актами та мають інформаційно-рекомендаційний характер.
    На думку колегії суддів апеляційної інстанції, аналіз зазначених норм законодавства України дає підстави для висновку, що під час простою підприємства не з вини працівника допомога по тимчасовій непрацездатності має надаватись працівнику на загальних підставах.
Водночас, не може бути відмовлено працівнику у виплаті допомоги по тимчасовій непрацездатності застрахованих особам у випадах, інших, ніж передбачені ст.23 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (№1105-XIV).
Матеріали справи не містять підтверджень, що листок непрацездатності серії АДЮ №582930 виданий з порушеннями вимог або є недійсним.  
    Частиною 1 ст.77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
        Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
На думку колегії суддів апеляційної інстанції матеріали справи дають підстави для висновку, шо позивачем доведені обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.
При цьому, відповідачем не доведено обставини, на яких ґрунтуються заперечення проти позовних вимог, не доведено правомірність дій/рішень відповідача як суб`єкта владних повноважень.
З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.           Вищезазначене є мотивом для відхилення судом апеляційної інстанції аргументів, викладених в апеляційній скарзі, оскільки аргументи відповідача спростовуються доводами, викладеними позивачем та нормами законодавства України, що регулює дані правовідносини.
Доводи апеляційної скарги не спростовують правове обґрунтування, покладене в основу рішення суду першої інстанції, тому не можуть бути підставою для його скасування.
Дана справа є справою незначної складності, тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, зазначених в підпунктах: «а», «б», «в», «г» пункту 2 ч. 5 статті 328 КАС України.
Виходячи з результатів апеляційного перегляду не підлягають розподілу судові витрати.
Керуючись 241-245, 250, 311, 316, 321, 322, 327, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області  – залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.07.2021 року  – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття 21.07.2022 та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, зазначених в підпунктах: «а», «б», «в», «г» пункту 2 ч. 5 статті 328 КАС України.
В силу п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів згідно ст. 329 КАС України з дня її прийняття шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом 30-ти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
Повний текст постанови виготовлений 28.07.2022.
   
Головуючий - суддя                                                                      Ю. В. Дурасова 

                               суддя                                                                      Л.А. Божко 

                               суддя                                                                      О.М. Лукманова