ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4298/22 Справа № 210/7119/19 	  	Суддя у 1-й інстанції - Сільченко В. Є. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова  В. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2022 року                                                                м.Кривий Ріг

Справа № 210/7119/19

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.
суддів - Бондар Я.М., Остапенко В.О.
секретар судового засідання – Бадалян Н.О.

сторони:
позивачка – ОСОБА_1 ,
відповідач – ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2  на рішення Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 лютого 2022 року, яке ухвалено суддею Сільченком  В.Є. у місті Кривому Розі   Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 09 березня 2022 року, -

       ВСТАНОВИВ:        

       У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення коштів.
Позовна заява  мотивована тим, що 28.05.2019 року приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Ставніченко О.П. було посвідчено довіреність (зареєстровано в реєстрі за №635), якою ОСОБА_1 уповноважила ОСОБА_2 продати належні їй на праві приватної власності частки об`єктів нерухомого майна, а саме:
- Ѕ частку нежилого приміщення під номером АДРЕСА_1 ;
- Ѕ частку нежилого приміщення під номером 4, розташованого у будинку під номером АДРЕСА_2 ;
- ј частку нежитлової будівлі під номером АДРЕСА_2 ;
- ј частку прибудови (нежилого приміщення) під номером 42-43, розташованого у будинку під номером АДРЕСА_2 ;
- ј частку торгівельно-зупиночного комплексу під номером АДРЕСА_3 ;
- ј частку торгівельно-зупиночного комплексу під номером 5т, розташованого по АДРЕСА_4 ;
- ј частку нежилого  приміщення під номером 4, розташованого у будинку під номером АДРЕСА_5 ;
- ј частку нежитлового приміщення під номером 108, розташованого у будинку під номером АДРЕСА_6 ;
- житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами та земельні ділянки під номером АДРЕСА_7 .
Згодом, за інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, позивачці стало відомо, що приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Дацком Я.О. було посвідчено десять договорів купівлі-продажу нерухомого майна. Позивачка при укладенні даних договорів присутня не була, розрахунки з нею по договору не проводилися, а про них вона довідалася вже після їх укладення.
28.08.2019 року приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Дацком Я.О. було надано відповідь на її звернення щодо надання копій документів за №609/01-16, якою надано копії договорів купівлі продажу нерухомості, посвідчених ним.
ОСОБА_2 не передав ОСОБА_1 , як довірителеві, все одержане у зв`язку з виконанням довіреності, а саме грошові кошти у сумі 2 326 812, 50 грн., з яких 2 294 160,25 грн. отримано шляхом виплат грошових коштів по довіреності за договорами купівлі-продажу №2046, 2047, 2048, 2049, 2050, 2081, 2083, 2097, 2098 з поточного рахунку № НОМЕР_1 відкритого на її ім`я ВАТ «Кристалбанк», а 32 652, 25 грн. готівкою за договором купівлі-продажу частки торговельно-зупиночного комплексу №2082.
Посилаючись на викладене, позивачка просила суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь грошові кошти у сумі 2 326 812, 50 грн., а також витрати по сплаті судового збору та витрати на правову допомогу.
Рішенням Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 лютого 2022 року позовні вимоги задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 2 326 812, 50 грн. 
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 9 605,00 гривень, витрати на правову допомогу в розмірі 26 000, 00 гривень.
В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_4 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, та порушення судом норм процесуального права.
Апеляційна скарга мотивована тим, що судом не було враховано відсутність у довіреності імперативних умов передачі коштів за продану нерухомість, у зв`язку з чим він віддав кошти ОСОБА_1 готівкою, що підтверджено показами свідка, яким суд не надав належної оцінки.
Не погоджується відповідач й з висновком суду в частині стягнення з нього на користь позивачки витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 26 000,00 грн., який є необґрунтованими та явно завищеним.
У відзиві на апеляційну скаргу, до якого додано докази надсилання копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи, позивачка ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Морозов Є.Є., зазначає, що оскаржуване судове рішення є законним та обґрунтованим, в процесі розгляду справи суд не порушив норм ні матеріального, ні процесуального права, а тому рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення.
Крім того, просить стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, у розмірі 12 000,00 грн.
Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача ОСОБА_4 – адвоката Кіщак А.А., яка підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити, представника позивачки ОСОБА_1 – адвоката Морозова Є.Є., який заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив залишити її без задоволення, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.
Судом встановлено, що 28.05.2019 року приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Ставніченко О.П. було посвідчено довіреність (зареєстровано в реєстрі за №635), якою ОСОБА_1 уповноважила ОСОБА_2 продати належні на праві приватної власності частки об`єктів нерухомого майна, а саме:
- Ѕ частку нежилого приміщення під номером АДРЕСА_1 ;
- Ѕ частку нежилого приміщення під номером 4, розташованого у будинку під номером АДРЕСА_2 ;
- ј частку нежитлової будівлі під номером АДРЕСА_2 ;
- ј частку прибудови (нежилого приміщення) під номером 42-43, розташованого у будинку під номером АДРЕСА_2 ;
- ј частку торгівельно-зупиночного комплексу під номером АДРЕСА_3 ;
- ј частку торгівельно-зупиночного комплексу під номером 5т, розташованого по АДРЕСА_4 ;
- ј частку нежилого приміщення під номером 4, розташованого у будинку під номером АДРЕСА_5 ;
- ј частку нежитлового приміщення під номером АДРЕСА_8 ;
- житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами та земельні ділянки під номером АДРЕСА_7 (т.1 а.с. 12).
28.08.2019 року приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Дацком Я.О., на звернення ОСОБА_1 щодо надання копій документів за №609/01-16, надано останній копії договорів купівлі продажу нерухомості, які ним було посвідчено.
10.06.2019 року приватним нотаріусом  Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Дацком Я.О. за реєстровим №2046 посвідчено договір купівлі-продажу частки нежилого приміщення, надалі за текстом – Договір купівлі-продажу №2046.
Відповідно до умов Договору купівлі-продажу №2046 він укладений між з однієї сторони, громадянкою України - ОСОБА_1 , надалі «Продавець», від імені якої діє громадянин України – ОСОБА_2 та з другої сторони, громадянкою України – ОСОБА_5 .
Згідно п. 1.1. Розділу 1 Договору купівлі-продажу №2046 предметом договору є Ѕ частка нежилого приміщення, вбудованого в перший поверх п`ятиповерхового житлового будинку, що розташоване за адресою: АДРЕСА_9 .
Відповідно до абз. 1 п. 2.1. Розділу 2 Договору купівлі-продажу №2046 продаж нерухомості, за домовленістю сторін, вчиняється за ціною 116 788, 50 гривень 00 копійок, які отримані Продавцем від Покупця до підписання договору купівлі-продажу, шляхом переказу коштів з поточного рахунку Покупця на поточний рахунок Продавця, що відкриті у відділенні АТ «Кристалбанк» (т. 1 а.с. 25-107).
10.06.2019 року приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Дацком Я.О. за реєстровим №2047 посвідчено Договір купівлі-продажу частки торгово-зупиночного комплексу, надалі за текстом – Договір купівлі-продажу №2047.
Відповідно до умов Договору купівлі-продажу №2047 він укладений між з однієї сторони, громадянкою України - ОСОБА_1 , надалі «Продавець», від імені якої діє громадянин України – ОСОБА_2 та з другої сторони, громадянкою України – ОСОБА_5 .
Згідно п. 1.1. Розділу 1 Договору купівлі-продажу №2047 предметом договору є ј частка торгівельно-зупиночного комплексу, що розташований за адресою: АДРЕСА_10 .
Відповідно до абз. 1 п. 2.1. Розділу 2 Договору купівлі-продажу №2047 продаж нерухомості, за домовленістю сторін, вчиняється за ціною 373 733,75 гривні 75 копійок, які отримані Продавцем від Покупця до підписання договору купівлі-продажу, шляхом переказу коштів з поточного рахунку Покупця на поточний рахунок Продавця, що відкриті у відділенні АТ «Кристалбанк» (т. 1 а.с.108-228).
10.06.2019 року приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Дацком Я.О. за реєстровим №2048 посвідчено Договір купівлі-продажу частки нежитлової будівлі, надалі за текстом – Договір купівлі-продажу №2048.
Відповідно до умов Договору купівлі-продажу №2048 він укладений між з однієї сторони, громадянкою України - ОСОБА_1 , надалі «Продавець», від імені якої діє громадянин України – ОСОБА_2 та з другої сторони, громадянкою України – ОСОБА_5 .
Згідно п. 1.1. Розділу 1 Договору купівлі-продажу №2048 предметом договору є ј частка нежитлової будівлі, прибудованої до житлового будинку, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 .
Відповідно до абз. 1 п. 2.1. Розділу 2 Договору купівлі-продажу №2048 продаж нерухомості, за домовленістю сторін, вчиняється за ціною 111 513, 50 гривень 50 копійок, які отримані Продавцем від Покупця до підписання договору купівлі-продажу, шляхом переказу коштів з поточного рахунку Покупця на поточний рахунок Продавця, що відкриті у відділенні АТ «Кристалбанк» (т. 3, а.с. 1-99).
10.06.2019 року приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Дацком Я.О. за реєстровим №2049 посвідчено договір купівлі-продажу частки нежитлового приміщення, надалі за текстом – Договір купівлі-продажу №2049.
Відповідно до умов Договору купівлі-продажу №2049 він укладений між з однієї сторони, громадянкою України - ОСОБА_1 , надалі «Продавець», від імені якої діє громадянин України – ОСОБА_2 та з другої сторони, громадянкою України – ОСОБА_6 .
Згідно п. 1.1. Розділу 1 Договору купівлі-продажу №2049 предметом договору є ј частка нежитлового приміщення, що розташоване за адресою: АДРЕСА_11 .
Відповідно до абз. 1 п. 2.1. Розділу 2 Договору купівлі-продажу №2049 продаж нерухомості, за домовленістю сторін, вчиняється за ціною 57 866 гривень 75 копійок, які отримані Продавцем від Покупця до підписання договору купівлі-продажу, шляхом переказу коштів з поточного рахунку Покупця на поточний рахунок Продавця, що відкриті у відділенні АТ «Кристалбанк» (т. 2, а.с. 1-183).
10.06.2019 року приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Дацком Я.О. за реєстровим №2050 посвідчено договір купівлі-продажу частки нерухомості, надалі за текстом – Договір купівлі-продажу №2050.
Відповідно до умов Договору купівлі-продажу №2050 він укладений між з однієї сторони, громадянкою України - ОСОБА_1 , надалі «Продавець», від імені якої діє громадянин України – ОСОБА_2 та з другої сторони, громадянкою України – ОСОБА_6 .
Згідно п. 1.1. Розділу 1 Договору купівлі-продажу №2050 предметом договору є ј частка нерухомості (прибудови), що розташована за адресою: АДРЕСА_12 .
Відповідно до абз. 1 п. 2.1. Розділу 2 Договору купівлі-продажу №2050 продаж нерухомості, за домовленістю сторін, вчиняється за ціною 27 071 гривня 00 копійок, які отримані Продавцем від Покупця до підписання договору купівлі-продажу, шляхом переказу коштів з поточного рахунку Покупця на поточний рахунок Продавця, що відкриті у відділенні АТ «Кристалбанк» (т. 4, а.с. 1-98).
11.06.2019 року приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Дацком Я.О. за реєстровим №2081 посвідчено договір купівлі-продажу частки нежитлового приміщення, надалі за текстом – Договір купівлі-продажу №2081.
Відповідно до умов Договору купівлі-продажу №2081 він укладений між з однієї сторони, громадянкою України - ОСОБА_1 , надалі «Продавець», від імені якої діє громадянин України – ОСОБА_2 та з другої сторони, громадянкою України – ОСОБА_6 .
Згідно п. 1.1. Розділу 1 Договору купівлі-продажу №2081предметом договору є ј частка нежитлового приміщення, що розташоване за адресою: АДРЕСА_13 .
Відповідно до абз. 1 п. 2.1. Розділу 2 Договору купівлі-продажу №2081 продаж нерухомості, за домовленістю сторін, вчиняється за ціною 172 651 гривня 00 копійок, які отримані Продавцем від Покупця до підписання договору купівлі-продажу, шляхом переказу коштів з поточного рахунку Покупця на поточний рахунок Продавця, що відкриті у відділенні АТ «Кристалбанк» (т. 2, а.с. 106-183).
11.06.2019 року приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Дацком Я.О. за реєстровим №2082 посвідчено договір купівлі-продажу частки торговельно-зупиночного комплексу, надалі за текстом – Договір купівлі-продажу №2082.
Відповідно до умов Договору купівлі-продажу №2082 він укладений між з однієї сторони, громадянкою України - ОСОБА_1 , надалі «Продавець», від імені якої діє громадянин України – ОСОБА_2 та з другої сторони, громадянкою України – ОСОБА_7 .
Згідно п. 1.1. Розділу 1 Договору купівлі-продажу №2082 предметом договору є ј частка торговельно-зупиночного комплексу, що розташований за адресою: АДРЕСА_14 т.
Відповідно до абз. 1 п. 2.1. Розділу 2 Договору купівлі-продажу №2082 продаж нерухомості, за домовленістю сторін, вчиняється за ціною 32 652 гривні 25 копійок, які отримані Продавцем від Покупця готівкою до підписання договору купівлі-продажу (т. 4, а.с. 99-192).
11.06.2019 року приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Дацком Я.О. за реєстровим №2083 посвідчено договір купівлі-продажу частки нежитлового приміщення, надалі за текстом – Договір купівлі-продажу №2083.
Відповідно до умов Договору купівлі-продажу №2083 він укладений між з однієї сторони, громадянкою України - ОСОБА_1 , надалі «Продавець», від імені якої діє громадянин України – ОСОБА_2 та з другої сторони, громадянкою України – ОСОБА_7 .
Згідно п. 1.1. Розділу 1 Договору купівлі-продажу №2083 предметом договору є Ѕ частка нежитлового приміщення, що розташоване за адресою: АДРЕСА_15 .
Відповідно до абз. 1 п. 2.1. Розділу 2 Договору купівлі-продажу №2083 продаж нерухомості, за домовленістю сторін, вчиняється за ціною 53 594 гривні 00 копійок, які отримані Продавцем від Покупця до підписання договору купівлі-продажу, шляхом переказу коштів з поточного рахунку Покупця на поточний рахунок Продавця, що відкриті у відділенні АТ «Кристалбанк» (т.2, а.с. 184-245).
12.06.2019 року приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Дацком Я.О. за реєстровим №2097 посвідчено договір купівлі-продажу житлового будинку з господарчими побудовами, надалі за текстом – Договір купівлі-продажу №2097.
Відповідно до умов Договору купівлі-продажу №2097 він укладений між з однієї сторони, громадянкою України - ОСОБА_1 , надалі «Продавець», від імені якої діє громадянин України – ОСОБА_2 та з другої сторони, громадянкою України – ОСОБА_6 .
Згідно п. 1.1. Розділу 1 Договору купівлі-продажу №2097 предметом договору є житловий будинок з господарчими побудовами, що розташований за адресою: АДРЕСА_7 .
Відповідно до абз. 1 п. 2.1. Розділу 2 Договору купівлі-продажу №2097 продаж нерухомості, за домовленістю сторін, вчиняється за ціною 1 331 942 гривні 00 копійок, які отримані Продавцем від Покупця до підписання договору купівлі-продажу, шляхом переказу коштів з поточного рахунку Покупця на поточний рахунок Продавця, що відкриті у відділенні АТ «Кристалбанк» (т. 3, а.с. 100-167).
12.06.2019 року приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Дацком Я.О. за реєстровим №2098 посвідчено договір купівлі-продажу земельної ділянки, надалі за текстом – Договір купівлі-продажу №2098.
Відповідно до умов Договору купівлі-продажу №2098 він укладений між з однієї сторони, громадянкою України - ОСОБА_1 , надалі «Продавець», від імені якої діє громадянин України – ОСОБА_2 та з другої сторони, громадянкою України – ОСОБА_6 .
Згідно п. 1.1. Розділу 1 Договору купівлі-продажу №2098 предметом договору є земельна ділянка, що розташована за адресою: АДРЕСА_7 .
Відповідно до абз. 1 п. 2.1. Розділу 2 Договору купівлі-продажу №2098 продаж нерухомості, за домовленістю сторін, вчиняється за ціною 49 900 гривень 00 копійок, які отримані Продавцем від Покупця до підписання договору купівлі-продажу, шляхом переказу коштів з поточного рахунку Покупця на поточний рахунок Продавця, що відкриті у відділенні АТ «Кристалбанк» (т. 3, а.с. 168-234).
У відповідь на запит ОСОБА_1 , листом АТ «Кристалбанк» від 18.09.2019 року за №274 повідомлено, зокрема, наступне: поточний рахунок № НОМЕР_1 було відкрито 10 червня 2019 року ОСОБА_2 , згідно довіреності №685 від 28 травня 2019 року, посвідченої Ставніченко О.П., приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області. Загальна сума перерахування на поточний рахунок 10.06.2019 року складає 2 240 566, 25 грн. Виплату грошових коштів з поточного рахунку по довіреності №685 від 28.05.2019 року отримав ОСОБА_2 в сумі 603 035, 75 грн. та 1 638 530,50 грн. Загальна сума виплати грошових коштів з поточного рахунку 10.06.2019 року складає 2 240 566, 25 грн. 11 червня 2019 року було перераховано на поточний рахунок ОСОБА_1 53 594, 00 грн. Виплату грошових коштів з поточного рахунку по довіреності №685 від 28.05.2019 року отримав ОСОБА_2 в сумі 53 594, 00 грн. (т. 1, а.с. 14,15,16).
Встановивши, що, в порушення ч. 1 ст. 1006 ЦК України, відповідач не передав позивачці отримані відповідно до договорів купівлі-продажу об`єктів нерухомості кошти у сумі 2 326 812,50 грн., суд першої інстанції дійшов висновку про те, що вони підлягають примусовому стягненню.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, так як їх суд першої інстанції дійшов на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилались, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені судом.
Так, в силу статті 237, частини третьої статті 238 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є, за винятком комерційного представництва, а також щодо інших осіб, встановлених законом.
Згідно із частиною 3 статті 244 ЦК України, довіреність — це письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами.
Згідно з частиною першою статті 1000 ЦК України за договором доручення одна сторона (повірений) зобов`язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії.
Відповідно до положень статей 1003, 1004 та 1006 ЦК України у договорі доручення або у виданій на підставі договору довіреності чітко визначаються юридичні дії, які належить вчинити повіреному, що є його обов`язком. Зокрема до обов`язків повіреного відноситься: повідомлення довірителя на його вимогу всіх відомостей про хід виконання його доручення; після виконання доручення або в разі припинення договору доручення до його виконання повірений зобов`язаний негайно повернути довірителеві довіреність, строк якої не закінчився, і надати звіт про виконання доручення та виправдні документи, якщо це вимагається за умовами договору та характером доручення; негайно передати довірителеві все одержане у зв`язку з виконанням доручення.
Таким чином, законодавством чітко визначено дії повіреного по закінченню виконання договору доручення, зокрема, негайно передати довірителеві все одержане у зв`язку з виконанням доручення.
У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 січня 2019 року в справі № 320/4274/16-ц (провадження № 61-25696св18) зроблено висновок по застосуванню частини другої статті 530, пункту 3 частини першої статті 1006 ЦК України та вказано, що «у разі відсутності домовленості між повіреним та довірителем про встановлення строку (терміну) передачі одержаного у зв`язку з виконанням доручення, така передача має відбуватися негайно. При цьому для довірителя не потрібно пред`являти вимогу про передачу одержаного у зв`язку з виконанням доручення, оскільки пункт 3 частини першої статті 1006 ЦК України є виключенням, що допускається частиною другою статті 530 ЦК України».
За змістом довіреності від 28 травня 2019 року ОСОБА_1 уповноважила ОСОБА_2 на продаж належного їй на праві власності нерухомого майна, а саме: Ѕ частку нежилого приміщення під номером АДРЕСА_1 ; Ѕ частку нежилого приміщення під номером 4, розташованого у будинку під номером АДРЕСА_2 ; ј частку нежитлової будівлі під номером АДРЕСА_2 ; ј частку прибудови (нежилого приміщення) під номером 42-43, розташованого у будинку під номером АДРЕСА_2 ; ј частку торгівельно-зупиночного комплексу під номером АДРЕСА_3 ; ј частку торгівельно-зупиночного комплексу під номером 5т, розташованого по АДРЕСА_4 ; ј частку нежилого приміщення під номером 4, розташованого у будинку під номером АДРЕСА_5 ; ј частку нежитлового приміщення під номером АДРЕСА_16 , розташованого у будинку під номером АДРЕСА_6 ; житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами та земельні ділянки під номером АДРЕСА_7 (т.1 а.с. 12).
На підставі цієї довіреності, 10 червня 2019 року ОСОБА_2 , діючи від імені ОСОБА_1 , здійснив продаж вказаного майна.
Відповідно до вищезазначених Договорів купівлі-продажу від 10 червня 2019 року, загальна вартість відчуженого нерухомого майна склала 2 326 812,50 грн., й ці грошові кошти отримано повіреним ОСОБА_2 .
Отже, отримання ОСОБА_2 грошових коштів за укладеними правочинами обумовило виникнення у нього обов`язку передати довірителеві – ОСОБА_1 все одержане у зв`язку з виконанням доручення.
Оскільки, ОСОБА_2 обов`язку щодо повернення належних позивачці коштів не виконав, суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо стягнення цих коштів у примусовому порядку.
Доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_2 про те, що він віддав кошти ОСОБА_1 готівкою, що підтверджено показами свідка, яким суд першої інстанції не надав належної оцінки, колегією суддів не приймаються, з огляду на наступне.
Згідно частин 1-3 статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Європейський суд з прав людини зауважив, що принцип «процесуальної рівності сторін» передбачає, що у випадку спору, який стосується приватних інтересів, кожна зі сторін повинна мати розумну можливість представити свою справу, включаючи докази, в умовах, які не ставлять цю сторону в істотно більш несприятливе становище стосовно протилежної сторони (DOMBO BEHEER B.V. v. THE NETHERLANDS, № 14448/88, § 33, ЄСПЛ, від 27 жовтня 1993 року)
Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно – правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства – суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, – із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.
Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, зобов`язана їх довести, надавши суду докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про такі обставини. В іншому разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення по справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.
Як вірно встановлено судом першої інстанції та не спростовано у суді апеляційної інстанції, відповідачем ОСОБА_2 не було надано суду жодного належного та допустимого доказу, на підтвердження факту передачі ним ОСОБА_1 грошових коштів у сумі 2 326 812,50 грн.
Пояснення ж свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , у даному випадку, не є належним та допустимим доказом, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, свідок ОСОБА_8 суду першої інстанції пояснив, що він не був присутнім при передачі коштів, а свідок ОСОБА_9 повідомила суду про те, що бачила як ОСОБА_2 висипав з пакету гроші, а пізніше вона бачила з цим пакетом ОСОБА_1 , однак при ній гроші сторони у справі не лічили та жодних розписок не складали. 
Згідно статті 90 ЦПК України, показання свідка - це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи. 
Не є доказом показання свідка, який не може назвати джерела своєї обізнаності щодо певної обставини. 
Якщо показання свідка ґрунтуються на повідомленнях інших осіб, то ці особи повинні бути також допитані. За відсутності можливості допитати особу, яка надала первинне повідомлення, показання з чужих слів не може бути допустимим доказом факту чи обставин, на доведення яких вони надані, якщо показання не підтверджується іншими доказами, визнаними допустимими згідно з правилами цього Кодексу.
Отже, пояснення свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 не можна вважати повідомленням ними суду обставин, які їм достовірно відомі, щодо предмету спору, а тому не доводять тверджень відповідача ОСОБА_2 щодо передачі ним ОСОБА_1 грошових коштів у розмірі 2 326 812,50 грн., й доводи апеляційної скарги в цій частині колегією суддів відхиляються.
Не можна погодитись і з доводами апеляційної скарги відповідача ОСОБА_2 про те, що розмір витрат на професійну правничу допомогу, стягнутих з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , є необґрунтованим та не підтверджений належним та явно завищеним. 
Так, положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства  є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги – це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом,  а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.
Разом із тим законом визначено критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу.
Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Згідно із частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до частин четвертої та п`ятої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може,   за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок спростування співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 137 ЦПК України).
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, фінансового стану обох сторін та інших обставин.
Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір – обґрунтованим.
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Схожі висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 та додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц.
Пунктами 1, 2 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові – на позивача.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). 
Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України).
У частині четвертій статті 263 ЦПК України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом у постановах від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19 і від 11 листопада 2020 року у справі № 673/1123/15-ц, витрати за надану професійну правничу допомогу, у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України).
Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, позивачкою ОСОБА_1 надано суду Договір від 17 вересня 2019 року, із додатковими угодами до нього, згідно якого за правову допомогу сплачує адвокату фіксовану суму 26 000,00 грн. (т. 1 а.с. 17-22, т. 5 а.с. 33), а також квитанцію про сплату 24.09.2019 року 13 000,00 року (т. 1 а.с. 16).
З урахуванням складності справи, обсягу і складності виконаної адвокатом роботи, критерію необхідності підготовки процесуальних документів та значимості таких дій у справі виходячи з її конкретних обставин, а також зважаючи на задоволення заявлених позовних вимог у повному обсязі та відсутності заяви відповідача ОСОБА_2 , поданої до ухвалення рішення у справі, щодо неспівмірності витрат на професійну правничу допомогу, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 26 000,00 грн. є обґрунтованими та їх стягнення не суперечить принципу розподілу судових витрат та є пропорційним до розміру задоволених позовних вимог.
Аргументи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а стосуються переоцінки доказів. Проте, відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів учасниками справи діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.
За таких обставин, враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.
Згідно п. в ч. 1 ст. 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначається розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
За результатами розгляд справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами у порядку, визначеному статтею 137 ЦПК України.
Зокрема, розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання професійної правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання професійної правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджуються здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робі, виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання професійної правничої допомоги (п. 2 ч. 2, ч. 3 ст. 137 ЦПК України).
Як вбачається з матеріалів справи, за надання професійної правничої допомоги за Договором про надання юридичної (правничої) допомоги від 23 березня 2022 року та Додаткової угоди до цього Договору від 23 березня 2022 року, позивачкою ОСОБА_1 було сплачено адвокату Морозову Є.Є. за складання та подання відзиву на апеляційну скаргу, складання та подання процесуальних заяв та участь у судових засіданнях у суді апеляційної інстанції - 12 000,00 грн. (т. 5 а.с. 85-97), й відповідачем ОСОБА_4 не доведено суду неспівмірність чи необґрунтованість цих витрат, у зв`язку з чим з відповідача ОСОБА_2 на користь позивачки ОСОБА_1 підлягають стягненню судові витрати, понесені на оплату витрат на професійну правничу допомогу адвоката.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2  - залишити без задоволення.
Рішення Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 лютого 2022 року - залишити без змін.
Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_17 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_18 , РНОКПП НОМЕР_3 ) витрати на правову допомогу в розмірі 12 000 (дванадцять тисяч) гривень 00 (нуль) копійок.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 29 червня 2022 року.

Головуючий:

Судді: