УХВАЛА

26 липня 2022 року 

м. Київ

cправа №  913/14/21 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Случ О. В. - головуючий, Волковицька Н. О., Могил С. К.,
за участю секретаря судового засідання - Мазуренко  М.  В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Білолуцьк-Агро"
на рішення Господарського суду Луганської області від 12.05.2021 (суддя Шеліхіна Р. М.),
постанову Східного апеляційного господарського суду від 18.08.2021 (головуючий суддя Чернота Л. Ф., судді Зубченко І. В., Радіонова О. О.)
і постанову Східного апеляційного господарського суду від 18.08.2021 (прийняту за наслідками перегляду додаткового рішення Господарського суду Луганської області від 25.05.2021 (головуючий суддя Чернота Л. Ф., судді Зубченко І. В., Радіонова О. О.)
у справі № 913/14/21
за первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Сателлит"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Білолуцьк-Агро"
про стягнення коштів,
і за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Білолуцьк-Агро"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сателлит"
про стягнення коштів, 
(у судовому засіданні взяв участь представник позивача - Ситий В. О.)
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог
1.          Товариство з обмеженою відповідальністю "Сателлит" (далі - позивач, ТОВ "Сателлит") звернулося до Господарського суду Луганської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Білолуцьк-Агро" (далі - відповідач, ТОВ "Білолуцьк-Агро") про стягнення з відповідача штрафу в розмірі 1  162  016,55 грн за недопоставлений товар (насіння соняшника українського походження врожаю 2020 року) за договором поставки від 18.08.2020 №  Р90043.
2.          Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ТОВ "Білолуцьк-Агро" неналежно виконувало зобов`язання за договором, оскільки не здійснило поставку товару у строки та в обсягах, встановлених договором, а саме недопоставило 531,94 тон насіння соняшника ТОВ "Сателлит", а також не здійснило всіх залежних від нього дій, спрямованих на належне виконання зобов`язань за договором (поставка товару в строки та в обсягах за Договором), не надало належних та допустимих доказів на підтвердження вчинених ним всіх можливих дій на належне виконання взятих на себе зобов`язань.
Короткий зміст зустрічних позовних вимог
3.          ТОВ "Білолуцьк-Агро" (відповідач, позивач за зустрічним позовом) звернулося до Господарського суду Луганської області з зустрічним позовом до ТОВ "Сателлит" (позивач, відповідач за зустрічним позовом) про стягнення 723508,54 грн за договором поставки від 18.08.2020 №  Р90043, з яких: 661590,00 грн заборгованості за поставлений товар у період з 12.10.2020 по 01.02.2021, 22333,34 грн пені за період з 12.10.2020 по 01.02.2021, 19 847,69 грн 3 % річних, 19 737,36 грн інфляційних втрат за період з 12.10.2020 по 01.02.2021.
4.          Свої позовні вимоги позивач за зустрічним позовом обґрунтовує тим, що відповідач за зустрічним позовом не виконав належним чином взяті на себе зобов`язання за договором поставки № Р90043 від 18.08.2020, здійснивши оплату за поставлений товар не в повному обсязі. Внаслідок чого, станом на 01.02.2021 сума боргу за поставлений товар у відповідача за зустрічним позовом перед ТОВ   "Білолуцьк-Агро" складає 661 590,15 грн.
5.          У подальшому від позивача за зустрічним позовом надійшла уточнена позовна заява від 24.03.2021 №  26, в якій зазначається, що відповідач за зустрічним позовом 16.03.2021 сплатив суму заборгованості, а саме 20 % - 661 590,15 грн. За таких підстав позивач за зустрічним позовом просить стягнути з ТОВ "Сателлит" пеню, 3 % річних та інфляційні нарахування за прострочення оплати за отриманий товар за в сумі 61  918,39 грн.
6.          Місцевий господарський суд розцінив уточнену позовну заяву позивача за зустрічним позовом, як заяву про зменшення позовних вимог, тому предметом зустрічного позову були вимоги про стягнення з ТОВ "Сателлит" пені за період з 12.10.2020 по 01.02.2021 в сумі 22  333,34 грн, 3% річних в сумі 19  847,69 грн з 12.10.2020 по 01.02.2021 та інфляційних втрат за період з 12.10.2020 по 01.02.2021 в сумі 19  737,36 грн.
Короткий зміст судових рішень
7.          Рішенням Господарського суду Луганської області від 12.05.2021, залишеним без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 18.08.2021 у справі № 913/14/21, первісний позов задоволено повністю, стягнуто з ТОВ "Білолуцьк-Агро" на користь ТОВ "Сателлит" штраф у розмірі 1 162 016,55 грн за недопоставлений товар. Провадження у справі за зустрічним позовом в частині стягнення коштів за договором поставки від 18.08.2020 № Р90043 в сумі 661 590,15 грн закрито. У задоволенні позову ТОВ "Білолуцьк-Агро" до ТОВ "Сателлит" в частинні стягнення пені у сумі 22 333,34 грн, 3  % річних у сумі 19847,69 грн та інфляційних втрат у сумі 19 737,36 грн відмовлено.
8.          Місцевий господарський суд, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що за наслідками дослідження умов пунктів 9.2, 9.3, 9.4 Договору, безпідставними та необґрунтованими є посилання відповідача на настання обставин форс-мажору, як на підставу для звільнення від відповідальності за невиконання зобов`язань по договору з огляду на те, що відповідач:
-          не здійснив негайного письмового повідомлення позивача про, нібито, настання форс-мажорних обставин з моменту їх виникнення;
-          письмово не повідомив позивача про настання, форс-мажорних обставин протягом 10 днів після їх виникнення;
-          не здійснив письмового повідомлення про початок, можливий строк дії і очікуваний час припинення цих обставин;
-          не підтвердив інформацію про дію (настання) обставин форс-мажору сертифікатом Торгово-промислової палати України та в строки передбачені Договором;
-          не доклав жодних зусиль по зведенню до мінімуму всіх можливих несприятливих наслідків форс-мажорних обставин.
9.          За висновками судів, в силу положень розділу 9 договору, відповідач не вправі посилатись на форс-мажорні обставини, як на підставу звільнення від відповідальності за недопоставку 531,94 тон насіння соняшника за договором, оскільки вказаний документ є неналежним та недопустимим доказом по справі, а також не є підставою звільнення відповідача від відповідальності в порядку передбаченому законодавством та розділом 9 договору.
10.          Також суди зазначили, що відповідач вказує про те, що несприятливі погодні умови діяли з травня по вересень 2020 року, тобто, на час укладення договору (18.08.2020) вказані обставини вже діяли тривалий час, що виключає як непередбачуваність вказаних обставин (тобто їх можливо було передбачити на момент укладення договору, що виключає наявність форс-мажору (пункт 6.9 Регламенту), так і можливість звільнення від відповідальності відповідача у відповідності до пункту 9.3 договору.
11.          Суди зазначили, що документи, на які посилається відповідач на підтвердження обставин форс-мажору та як на підставу для звільнення його від відповідальності, суперечать один одному. Зокрема в сертифікаті Луганської ТПП термін зобов`язання визначений "до 16 вересня 2020 року". В той час, як в сертифікаті ТППУ термін зобов`язання визначений "з 20.08.2020 до 16.09.2020 року". Також в сертифікаті Луганської ТПП термін дії форс-мажорних обставин визначений датами з "03.09.2020 по 23.09.2020", в той же час в сертифікаті ТППУ термін дії форс-мажорних обставин визначений датами з "01.09.2020 по 23.09.2020". Враховуючи наведене, суди дійшли висновку, що надані відповідачем докази є суперечливими та викликають сумніви щодо їх достовірності та в достовірності відображеної в них інформації.
12.          Відтак, суди попередніх інстанцій відхилили як неналежні докази наявності форс-мажорних обставин, надані відповідачем сертифікат Луганської регіональної ТПП від 21.10.2020 № 09900-20-1702 та сертифікат Торгово-промислової палати України від 19.03.2021 № 3100-21-0313.
13.          Суди дійшли висновку про те, що посуха та складні погодні умови почались до моменту укладення договору від 18.08.2020, відтак, враховуючи незначний проміжок часу від моменту укладення договору до моменту початку його виконання, відповідач як особа, яка здійснює підприємницьку діяльність (самостійну, ініціативну, систематичну, на власний ризик господарську діяльність), не міг не знати чи не прогнозувати настання обставин, якби такі були, за яких він не зміг би виконати зобов`язання за договором. Крім того, мав повідомити про такі обставини у відповідності до пункту 9.2 договору іншу сторону.
14.          Враховуючи, що посуха та її наслідки не настають раптово, крім того, несприятливі погодні умови почали діяти з травня 2020 року, враховуючи що договір укладався 18.08.2020, а поставки мали починатись з 20.08.2020 (тобто і збір врожаю відповідно), відповідач міг усвідомлювати про такі обставини та міг передбачити до того, як договір було укладено, обсяги врожаю та ризики пов`язані з невиконанням договору.
15.          Врахувавши положення чинного законодавства та умови пункту 9.1 договору, суди зазначили, що обставина, на яку посилається відповідач, за будь яких умов, не може бути форс-мажором (непереборною силою) та підставою для звільнення ТОВ "Білолуцьк-Агро" від відповідальності, адже договір було укладено 18.08.2020, тобто після дат, у які виникли обставини на які посилається відповідач.
16.          Суди також зазначили, що відповідач не вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання за договором адже, з 1500 тон соняшника обумовлених договором, було поставлено лише 968,06 тон. При цьому, відповідачем було зібрано 1511,72 тон насіння соняшника врожаю 2020 року, тобто, окрім поставлених позивачу 968,06 тон насіння соняшника відповідач зібрав ще 543,66 тон насіння. Утім, відповідач не поставив позивачу навіть те насіння соняшника, яке зібрав (з урахуванням наданих звітів та його тверджень).
17.          Разом з цим, суди відхилили посилання відповідача на непоставку всього зібраного врожаю через, невідповідність частини зібраного насіння соняшника якісним характеристикам визначеним договором з огляду на те, що такі доводи не підтверджено належними і допустимими доказами у справі.
18.          Серед іншого, за висновками судів попередніх інстанцій, 543,66 тон насіння соняшника (відповідно до Звіту про площі та валові збори сільськогосподарських культур), яке було зібрано відповідачем понад вже поставлене позивачу, та яке, за твердженнями відповідача, не відповідало якісним характеристикам за договором, не пропонувались позивачу, що також свідчить про невжиття всіх можливих дій для виконання відповідачем зобов`язань за договором та не надавалось для аналізу в лабораторію позивача, як того вимагав пункт 7.1 договору.
19.          Місцевий та апеляційний суди дійшли висновку, що при наявності зібраного відповідачем врожаю 2020 року в загальному об`ємі в 1  511,72 тони насіння соняшника і, при цьому, здійсненні поставки позивачу лише 968,06 тон з 1500 тон насіння соняшника передбачених договором (тобто відповідач поставив менше насіння ніж зібрав, а зібраного врожаю повинно було вистачити для належного виконання зобов`язань за договором), то і посилання відповідача на форс-мажорні обставини чи несприятливі погоні умови, як на підставу звільнення від відповідальності за недопоставку товару за договором є необґрунтованими. Адже неврожай не вплинув на можливість виконання зобов`язання перед позивачем, а відповідач зібрав достатню кількість насіння для належного виконання договору.
20.          Щодо вимог за зустрічним позовом, суди зазначили таке.
21.          ТОВ "Сателлит" сплатило решту вартості (20 %) за поставлені ТОВ "Білолуцьк-Агро" 958,06 тон насіння соняшника після отримання від ТОВ "Білолуцьк-Агро" квитанцій про реєстрацію податкових накладних та розрахунків коригування в ЄРПН.
22.          Так, відповідач за зустрічним позовом стверджував, що відповідно до положень договору ТОВ "Білолуцьк-Агро" мало направити ТОВ "Сателлит" квитанції про реєстрацію відповідних податкових накладних та розрахунків коригування в ЄРПН.
23.          Зокрема, пунктом 6.1.2 договору встановлено, що інші 20 % від загальної вартості товару сплачуються покупцем протягом п`яти банківських днів з моменту реєстрації Постачальником у строки, передбачені законодавством, податкової накладної, розрахунку коригування до податкової накладної в ЄРПН згідно до вимог статті 201 Податкового кодексу України (далі - ПК України) на підставі отриманої квитанції про таку реєстрацію.
24.          16.03.2021 ТОВ "Сателлит" здійснило оплату у розмірі 661  590,15 грн, зважаючи на те, що 15.03.2021 ТОВ "Білолуцьк-Агро" спрямувало ТОВ "Сателлит" квитанції про реєстрацію податкових накладних та розрахунків коригування у відповідності до пункту 6.1.2 договору, а оплата була здійснена відповідачем за зустрічним позовом в порядку та строки передбачені договором.
25.          3 огляду на викладене суди зазначили, що на момент подачі зустрічного позову ТОВ "Білолуцьк-Агро" передчасно заявлено відповідні вимоги, оскільки саме позивач за зустрічним позовом не виконав умови договору, передбачені п. 6.1.2, а тому суди дійшли висновку щодо відмови в задоволенні зустрічного позову.
26.          Разом з цим, додатковим рішенням Господарського суду Луганської області від 25.05.2021 відмовлено у задоволенні заяви представника ТОВ "Сателлит", адвоката Литвина Андрія Борисовича, про стягнення з відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 110  622,11  грн.
27.          Відмовляючи у задоволенні вказаної заяви суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами підписані акти здачі-прийняття виконаних робіт від 19.02.2021 №  37, від 26.02.2021 № 50-7 та від 31.03.2021 № 72, відповідно до яких послуги надані якісно та в повному обсязі, а замовник не має до юридичної фірми жодних претензій, але платіжних доручень про сплату послуг адвоката в матеріалах справи немає. В даному випадку надані позивачем докази у сукупності не є достатніми для підтвердження понесення позивачем витрат на правову допомогу, зокрема, ТОВ "Сателлит" не надало платіжних документів про оплату рахунків виставлених за надання адвокатських послуг. При цьому, необхідною умовою для вирішення питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу є наявність доказів, які підтверджують саме фактичне здійснення таких витрат учасником справи.
28.          Постановою Східного апеляційного господарського суду від 18.08.2021 додаткове рішення Господарського суду Луганської області від 25.05.2021 у справі №  913/14/21 скасовано та ухвалено нове рішення, яким заяву представника ТОВ "Сателлит" про стягнення з відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу задоволено, стягнуто з ТОВ "Білолуцьк-Агро" витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 110 622,21 грн.
29.          Суд апеляційної інстанції не погодився з висновками місцевого господарського суду щодо відсутності підстав для стягнення витрат з професійної правничої допомоги та зазначив про те, що відповідно до висновків Верховного Суду такі судові витрати у разі підтвердження обсягу наданих послуг, виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже сплачено стороною чи тільки має бути сплачено. Врахувавши зазначені висновки Верховного Суду та встановивши те, що обставини надання позивачу адвокатським об`єднанням послуг з професійної правничої допомоги при розгляді цієї справи місцевим господарським судом у зазначеному позивачем обсязі є доведеними, суд апеляційної інстанції визнав розмір заявлених позивачем до стягнення витрат на професійну правничу допомогу обґрунтованим доведеним та співмірним із складністю справи. 
Короткий зміст вимог касаційної скарги
30.          ТОВ "Білолуцьк-Агро" подало касаційну скаргу, в якій просить суд касаційної інстанції скасувати рішення Господарського суду Луганської області від 12.05.2021 і постанову Східного апеляційного господарського суду від 18.08.2021 у справі №  913/14/21 та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні первісного позову, а зустрічний позов задовольнити в частині вимог про стягнення пені, 3 % річних та інфляційних втрат. Також просить скасувати постанову Східного апеляційного господарського суду від 18.08.2021, ухвалену за наслідками перегляду додаткового рішення Господарського суду Луганської області від 25.05.2021 у справі № 913/14/21 та залишити в силі додаткове рішення суду першої інстанції.
АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу (узагальнено)
31.          Скаржник не погоджується з ухваленими рішеннями судів попередніх інстанцій, зазначаючи, що судами було порушено норми матеріального і процесуального права, оскільки не було надано належної правової оцінки усім обставинам справи у їх сукупності. Усі доводи касаційної скарги обґрунтовані підставою касаційного оскарження, передбаченою пунктом 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).
32.          Скаржник зазначає про те, що суди попередніх інстанцій, відхиляючи доводи відповідача стосовно дії обставин непереборної сили, не надали належної оцінки тій обставині, що на відміну від таких стихійних лих як землетрус, ураган, торнадо, що за своїм характером є миттєвими, посуха, як обставина непереборної сили є тривалою за часом, обсяги збитків від якої неможливо оцінити одразу. Така можливість настає, як правило під час визрівання та збору врожаю, коли приблизно є можливість оцінити обсяг недоотриманого врожаю і відповідно констатувати неможливість поставки товару в тому обсязі, який було передбачено договором.
33.          При цьому відповідач зазначає, що суди безпідставно вказали про неналежність наданих доказів в підтвердження наявності обставин непереборної сили, зокрема сертифікату Луганської регіональної ТПП від 21.10.2020 № 09900-20-1702 та сертифікату Торгово-промислової палати України від 19.03.2021 № 3100-21-0313.
34.          За доводами скаржника, обов`язковою передумовою для покладення на особу відповідальності за порушення зобов`язання є вчинення особою правопорушення у сфері господарювання та наявність вини особи, яка його порушила, а відтак для застосування неустойки у формі штрафу, передбаченого пунктом 8.2 договору, недостатньо лише встановити факт наявності господарського правопорушення.
35.          У цій частині скаржник зазначає, що суди попередніх інстанцій застосували норми права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 08.10.2020 у справі №  910/1931/19 та від 16.07.2019 у справі №  917/1053/18, від 16.12.2020 у справі №  914/2173/19 та від 17.08.2021 у справі №  913/18/21.
36.          Також скаржник стверджує про невідповідність вимогами законності висновків судів попередніх інстанцій щодо відсутності підстав для задоволення зустрічного позову, зазначаючи про неправильне застосування судами приписів статей 538, 610, 611, 612 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), статті 230 Господарського кодексу України (далі - ГК України) та статті 201 ПК України.
37.          Крім цього, відповідач також зазначає про помилковість висновків суду апеляційної інстанції щодо скасування додаткового рішення місцевого господарського суду та задоволення заяви представника ТОВ "Сателлит" про стягнення з відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу, зазначаючи про неправильне застосування судом апеляційної інстанції положень статей 124, 126 ГПК України та без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц, постановах Верховного Суду від 12.09.2019 у справі №910/9784/18, від 10.06.2021 у справі №  927/201/20 та додатковій постанові Верховного Суду від 07.11.2019 у справі №  905/1795/18.
Позиція інших учасників справи
38.          Позивач подав відзив на касаційну скаргу, у якому не погоджується з доводами касаційної скарги, вважає їх безпідставними і необґрунтованими, зазначаючи, що рішення місцевого господарського суду та постанови суду апеляційної інстанції ухвалені в результаті повного дослідження наявних у справі доказів та є законними, просить у задоволенні касаційної скарги відмовити. Також позивач зазначає про неподібність правовідносин у наведених скаржником, в обґрунтування своїх доводів, постановах в порівнянні зі справою, яка переглядається.
СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
39.          18.08.2020 між ТОВ "Сателлит" (покупець) та ТОВ "Білолуцьк-Агро" (постачальник) укладено договір поставки № Р90043, відповідно до умов пунктів 1.1 та 1.2 якого відповідач (постачальник) зобов`язався поставити і передати у власність позивачу (покупцеві) насіння соняшника українського походження врожаю 2020 року в обсязі 1500,000 тон +/- 5% за вибором покупця (товар), а останній, в свою чергу, зобов`язався прийняти та оплатити товар на умовах даного договору.
40.          Згідно з пунктом 3.1 договору ціна товару становить 9 102,03 грн без ПДВ за 1 тонну, крім того ПДВ 20 % - 1 820,41 грн, що еквівалентно 400,00 доларів США за 1 тонну, згідно з курсом НБУ на момент укладення договору 27,3061 грн за дол. США.
41.          Відповідно до пункту 4.1 договору, поставка товару має бути здійснена партіями автомобільним транспортом у строк з 20.08.2020 до 16.09.2020 в суворій відповідності до номеру договору, наданого покупцем. Датою поставки та відвантаження товару є дата передачі товару покупцю у місце призначення - Донецька область, м. Маріуполь, вул. Таганрозька, 76.
42.          Згідно з пунктом 6.1 договору оплата здійснюється у національній валюті України - гривні шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок постачальника, вказаний у даному договорі, згідно рахунку постачальника по курсу НБУ на дату фіналізації розрахунків у наступному порядку:
43.          Відповідно до пункту 6.1.1 договору, покупець перераховує суму оплати в розмірі 80 % від загальної вартості товару протягом 3-х банківських днів з дати фіналізації розрахунків та отримання від постачальника товарно-транспортної накладної, копії видаткової накладної та коригування до видаткової накладної на весь обсяг постачання та рахунку постачальника, з подальшим обов`язковим переданням зазначених документів.
44.          Згідно з пунктом 6.1.2 договору, інші 20 % від загальної вартості товару сплачуються покупцем протягом 5-ти банківських днів з моменту реєстрації постачальником у строки, передбачені законодавством, податкової накладної, розрахунку коригування до податкової накладної в ЄРПН згідно до вимог статті 201 ПК України на підставі отриманої квитанції про таку реєстрацію.
45.          Постачальник зобов`язується протягом 2 (двох) робочих днів із дня здійснення поставки товару, надати покупцю оригінали документів зазначених у підпункті 5.1 пункту 5 договору. Податкова накладна на товар, розрахунок коригування до податкової накладної повинні бути складені у формі та у відповідності до вимог чинного законодавства України та зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних згідно до вимог статті 201 ПК України (пункт 6.2 договору).
46.          Обов`язки покупця по сплаті товару вважаються виконаними в момент списання грошових коштів з банківського рахунку покупця при здійсненні оплати вартості товару відповідно до реквізитів, зазначених в цьому договорі (пункт 6.3 договору).
47.          Відповідно до пункту 6.4 договору фінальні рахунки виставляються постачальником за кожну партію окремо, але у будь-якому випадку не пізніше ніж до 16.09.2020.
48.          В разі, якщо поставка товару покупцеві була здійснена пізніше строків, вказаних у підпункті 4.1 пункту 4 цього договору, постачальник сплачує покупцеві штраф у розмірі 10 % від вартості несвоєчасно поставленого (непоставленого) товару. В разі, якщо прострочення поставки перевищує 6 календарних днів, покупець має право в односторонньому порядку відмовитися від виконання цього договору, при цьому постачальник зобов`язується сплатити штраф у розмірі 20  % від вартості непоставленого товару (пункт 8.2 договору).
49.          В пункті 8.3 договору зазначено, що в разі якщо оплата товару була здійснена пізніше строків вказаних в пункті 6 договору, покупець оплачує постачальнику неустойку у формі пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочки, але не більше 10 % від суми заборгованості.
50.          Пунктом 9.1 договору передбачено, що жодна із сторін не відповідає за невиконання чи неналежне виконання своїх зобов`язань за цим договором у разі настання таких подій як повінь, пожежа, землетрус чи інших стихійних лих, а також воєнних дій, заколотів, державних заборонних актів чи інших обставин, якщо ці обставини настали після підписання сторонами даного договору і не залежать від їх волі. Якщо яка-небудь із обставин форс-мажору перешкоджає виконанню однією із сторін своїх зобов`язань в період дії договору, то даний договір може бути подовжений на строк протягом якого діє така обставина.
51.          Сторона, для якої виконання зобов`язань згідно договору стало неможливим внаслідок настання обставин форс-мажору, повинна негайно, але не пізніше ніж через 10 днів після початку їх виникнення, письмово повідомити іншу сторону про початок, можливий строк дії і очікуваний час припинення цих обставин (пункт 9.2 договору).
52.          Інформація про дію обставин форс-мажору повинна бути підтверджена Торгово-промисловою Палатою України. Відсутність письмового повідомлення, а також несвоєчасне сповіщення про настання обставин форс-мажору позбавляє відповідну сторону права посилатись на ці обставини в якості причини невиконання зобов`язань по Договору (пункт 9.3 договору).
53.          Цей договір вступає в силу з дати його підписання уповноваженими представниками Сторін та скріплення печатками сторін і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань, визначених даним договором. Після підписання цього договору всі попередні переговори щодо предмету даного договору вважаються недійсними. Цей договір, додатки, додаткові угоди до даного договору, а також будь-які пов`язані з його виконанням документи (довіреності, акти, розрахункові документи тощо) мають бути завірені печатками кожної зі сторін (пункт 13.4 договору).
54.          Всі додатки до даного договору є його невід`ємною частиною. Зміни і доповнення до даного договору виконуються тільки в письмовій формі і є дійсними тільки після їх підписання обома сторонами та скріплення печатками сторін (пункт 13.5 договору).
55.          Відповідач за первісним позовом виконав зобов`язання за вказаним договором частково, а саме: позивачу за первісним позовом було поставлено товар за період з 07.09.2020 по 09.10.2020 в обсязі 968,060 тон на загальну суму 10 726 498,48 грн, що сторони спору підтверджують наявними у матеріалах справи документами, в тому числі видатковими накладними та не заперечують. Оплачено товар на суму 10  064  908,33 грн - рахунки № 24, № 25, № 26, № 27, № 28, № 29, № 30, № 31, № 32, №  33, № 34, № 35, № 36 в повному обсязі, а рахунки № 37, № 39, № 40, № 53 в розмірі 80 %. Борг покупця ТОВ "Сателлит" на день звернення з первісним позовом до суду і до 16.03.2021 складав 661 590,15 грн, що підтверджується наявним у матеріалах справи платіжними документами.
56.          Кількість недопоставленого відповідачем за первісним позовом товару за договором становить 531,940 тон на суму 5 810 082,73 грн.
57.          Покупець звернувся до постачальника з претензією від 22.10.2020 з вимогою про сплату штрафу за недопоставлений товар в сумі 1 743 024,82 грн. Постачальник на вказану претензію надав відповідь від 30.10.2020 № 95, в якій зазначив, що через існування поважних причин, а саме: тривалу посуху, він не в змозі належним чином виконати умови договору в частині поставки насіння у необхідній кількості та просить покупця укласти додаткову угоду щодо зміни кількості та ціни насіння соняшника, який необхідно поставити.
58.          До відповіді на претензію відповідачем за первісним позовом додано копію сертифікату Луганської регіональної ТПП від 21.10.2020 № 0900-20-170 про форс-мажорні обставини, відповідно до якого обставини форс-мажору за договором поставки від 18.08.2020 № Р90043, в частині поставки ТОВ "Білолуцьк-Агро" насіння в обсязі 1010,340 тон на корить ТОВ "Сателлит", виникли 03.09.2020 та закінчилися 23.09.2020.
59.          Крім того, до відповіді на претензію відповідачем за первісним позовом додано позивачеві за первісним позовом проект додаткової угоди, яку ТОВ "Білолуцьк-Агро" направило на адресу ТОВ "Сателлит". Проект додаткової угоди містив зміни в частині кількості насіння та в ціні.
60.          Відповідно до опису вкладення у цінний лист та рекомендованого повідомлення вбачається, що вказана відповідь на претензію була надіслана на адресу ТОВ "Сателлит" 02.11.2020.
61.          Покупець ТОВ "Сателлит" не погодився з умовами проекту додаткової угоди і додаткову угоду до договору не підписав.
62.          Строки поставки було передбачено пунктом 4.1 договору, а саме до 16.10.2020. Проект додаткової угоди було направлено вже після 30.10.2020.
63.          При цьому, відповідно до Звіту про площі та валові збори сільськогосподарських культур, плодів, ягід і винограду у 2020 році, Розділ 1, Підрозділ 7.1, код рядка 0520, відповідачем було зібрано 1511,72 тон насіння соняшника врожаю 2020 року.
64.          Тобто, окрім поставлених позивачу 968,06 тон насіння соняшника відповідач зібрав ще 543,66 тон насіння (1511,72 тон - 968,06 тон = 543,66 тон). Середня врожайність соняшника у відповідності до наданого Звіту про площі дорівнює 1511,72 тон / 1081 га посівних площ під соняшник = 1,398 т/га врожайності.
65.          Покупець (позивач за первісним позовом) звернувся з позовом до суду з вимогою про стягнення штрафу з постачальника (відповідача за первісним позовом) в сумі 1 162 016,55 грн, що дорівнює 20 % від вартості недопоставленого товару на суму 5 810 082,73 грн на підставі пункту 8.2 договору - за прострочення поставки товару, яка перевищує 6 календарних днів, та за недопоставку товару.
66.          Разом з цим, ТОВ "Білолуцьк-Агро" звернулося до суду з зустрічною позовною заявою, в якій заявлено вимогу до ТОВ "Сателлит" про стягнення 723508,54 грн, з яких 661 590,00 грн заборгованість за поставлений товар, пеня в сумі 22 333,34 грн, 3% річних в сумі 19 847,69 грн, інфляційні втрати в сумі 19737,36 грн за договором поставки від 18.08.2020 № Р 90043.
67.          Свої позовні вимоги позивач за зустрічним позовом обґрунтував тим, що ТОВ "Сателлит" не виконало належним чином взяті на себе зобов`язання за договором поставки від 18.08.2020 № Р90043, здійснивши оплату за отриманий товар не в повному обсязі. Сплачено лише 80 % вартості отриманого товару за рахунками № 37, №  39, № 40, № 53 в сумі 10 064 908,33 грн, а поставлено всього товару на загальну суму 10 726 498,48 грн. У зв`язку з чим, у відповідача за зустрічним позовом виникла заборгованість у сумі 661 590,00 грн.
68.          ТОВ "Сателлит" заперечуючи проти зустрічного позову зазначило, що обов`язок щодо сплати решти 20 % вартості за отриманий товар, відповідно до умов пункту 6.1.2 договору, виникає з моменту отримання покупцем (відповідачем за зустрічним позовом) квитанцій від постачальника (позивача за зустрічним позовом) про реєстрацію останнім податкових накладних в ЄРНП, при цьому, на час звернення постачальника з зустрічним позовом, ТОВ "Сателлит" не отримував квитанцій про реєстрацію податкових накладних.
69.          При цьому судами встановлено, що ТОВ "Сателлит" сплатило решту вартості (20  %) за поставлені ТОВ "Білолуцьк-Агро" 958,06 тон насіння соняшника після отримання від ТОВ "Білолуцьк-Агро" квитанцій про реєстрацію податкових накладних та розрахунків коригування в ЄРПН.
70.          Зокрема, у пункті 6.1.2 договору було встановлено, що інші 20 % від загальної вартості товару сплачуються покупцем протягом п`яти банківських днів з моменту реєстрації постачальником у строки, передбачені законодавством, податкової накладної, розрахунку коригування до податкової накладної в ЄРПН згідно до вимог статті 201 ПК України на підставі отриманої квитанції про таку реєстрацію.
71.          Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня. Згідно з абз. 9 пункту 201.10 статті 201 ПК України, датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.
72.          15.03.2021, в програмі "СОТА" ТОВ "Білолуцьк-Агро" відправило ТОВ "Сателлит" квитанції про зареєстровані податкові накладні та розрахунки коригування до них, а саме: податкову накладну № 23 від 21.09.2020 та Додаток № 2, № 26 від 22.09.2020 (розрахунок коригування до вказаної податкової накладної); податкову накладну № 27 від 24.09.2020 року та Додаток № 2, № 29 від 25.09.2020 (розрахунок коригування до вказаної податкової накладної); податкову накладну № 30 від 25.09.2020 та додаток № 2, № 34 від 28.09.2020 (розрахунок коригування до вказаної податкової накладної); податкову накладну № 7 від 08.10.2020 та додаток № 2, № 8 від 09.10.2020 (розрахунок коригування до вказаної податкової накладної).
73.          Направивши 15.03.2021 до ТОВ "Сателлит" вказані квитанції про реєстрацію податкових накладних, ТОВ "Білолуцьк-Агро" вчинило дії, що свідчать про згоду з позицією позивача стосовно умови оплати решти 20 % за поставлений товар лише після підтвердження реєстрації вказаних податкових накладних та розрахунків коригування за допомогою квитанцій.
74.          16.03.2021 ТОВ "Сателлит" здійснило оплату 661 590,15 грн, при цьому, зважаючи на те, що 15.03.2021 ТОВ "Білолуцьк-Агро" спрямувало ТОВ "Сателлит" вказані квитанції про реєстрацію податкових накладних та розрахунків коригування у відповідності до пункту 6.1.2 договору, оплата була здійснена ТОВ "Сателлит" в порядку та строки передбачені договором.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Оцінка аргументів учасників справи і висновків попередніх судових інстанцій
75.          Відповідно до статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права (1). Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (2). У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається (3). Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 310, частиною другою статті 313 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги (4).
76.          Судові рішення у справі оскаржуються відповідачем з підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України.
77.          Відповідно до пункту 1 частини другої статті 287 ГПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у випадку, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.
78.          При цьому під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де схожі предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин. Такий правовий висновок викладено у пункті 60 постанови Великої Палати Верховного Суду від 23.06.2020 у справі № 696/1693/15-ц (провадження № 14-737цс19).
79.          Разом з тим на предмет подібності слід оцінити саме ті правовідносини, які є спірними у порівнюваних ситуаціях. Встановивши учасників спірних правовідносин, об`єкт спору (які можуть не відповідати складу сторін у справі та предмету позову) і зміст цих відносин (права й обов`язки сторін спору), суд має визначити, чи є певні спільні риси між спірними правовідносинами насамперед за їх змістом. А якщо правове регулювання цих відносин залежить від складу їх учасників або об`єкта, з приводу якого вони вступають у правовідносини, то у такому разі подібність необхідно також визначати за суб`єктним і об`єктним критерієм відповідно. Для встановлення подібності спірних правовідносин у порівнюваних ситуаціях суб`єктний склад цих відносин, предмети, підстави позовів і відповідне правове регулювання не обов`язково мають бути тотожними, тобто однаковими (пункт 39 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.10.2021 у справі № 233/2021/19 (провадження № 14-166цс20).
Щодо рішення і постанови у справі по суті спору
80.          Так, предметом розгляду цієї справи є, зокрема вимоги ТОВ "Сателлит" до ТОВ "Білолуцьк-Агро" про стягнення штрафу за недопоставку товару (насіння соняшника) за договором поставки. Головним аргументом відповідача проти доводів позивача щодо неналежного виконання умов договору поставки полягало доведення відсутності вини та протиправної поведінки відповідача у неповному виконанні зобов`язань за Договором, що в силу статті 614 ЦК України виключає стягнення з відповідача штрафу.
81.          В обґрунтування підстави касаційного оскарження, визначеної пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України, скаржник посилається, зокрема на висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 17.08.2021 у справі №913/18/21 щодо застосування норм права, зокрема, статті 614 ЦК України стосовно доведеності (на підставі сертифікату Торгово-промислової палати України про форс-мажорні обставини) відсутності вини постачальника у непоставленні обумовленої договором кількості товару та доведеності обставин вжиття всіх залежних від постачальника заходів щодо належного виконання зобов`язання (з урахуванням встановлення судами факту укладення договору вже під час дії таких "форс-мажорних обставин" та порушення постачальником умов договору щодо своєчасного повідомлення замовника про неможливість виконання зобов`язання), та відповідно, неможливості застосування до такого постачальника передбаченого договором обов`язку сплати штрафу.
82.          Колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду не погоджується з доводами скаржника щодо подібності змісту спірних правовідносин у справі № 913/18/21  та справи, яка переглядається в частині обставин, що стосуються наявності або відсутності вини відповідача (постачальника за договором) з огляду на таке.
83.          За своїм змістом стаття 614 ЦК України стосується такої підстави відповідальності за порушення зобов`язання як вина та передбачає її презумпцію, тобто необхідність доведення відсутності вини особою, яка порушила зобов`язання. Суд при дослідженні цієї підстави відповідальності, як правило, виходить з обставин, якими особа, яка порушила зобов`язання, обґрунтовує відсутність своєї вини, і в залежності від встановлених обставин формує висновок про наявність чи відсутність вини. Отже висновок суду щодо наявності чи відсутності вини особи у невиконанні зобов`язання залежить від встановлених судом фактичних обставин, які у кожній справі можуть бути різними.
84.          Здійснивши аналіз обставин, встановлених судами у справах № 913/14/21 та №  913/18/21, з яких виходили суди при формуванні висновків щодо наявності / відсутності вини відповідача у неналежному виконанні договірних зобов`язань з повної поставки товару, Верховний Суд встановив, що ці обставини у зазначених справах є різними. 
85.          Так, у цій справі № 913/14/21 суд апеляційної інстанції при застосуванні статті 614 ЦК України та формуванні висновку про недоведеність відповідачем за первісним позовом відсутності своєї вини у неналежному виконанні зобов`язання з повної поставки товару, встановив та врахував обставини того, що згідно зі звітом про площі та валові збори сільськогосподарських культур, плодів, ягід і винограду у 2020 році відповідач за первісним позовом у 2020 році, окрім поставлених позивачу 968,06 тон насіння соняшника зібрав та мав у наявності ще 543,66 тон насіння, тобто мав достатню кількість насіння соняшнику для належного виконання умов договору, проте не пропонував поставити це насіння позивачу, не надавав це насіння для аналізу в лабораторію позивача відповідно до умов пункту 7.1 договору для можливості посилатися на неналежну якість цього насіння та не поставив це насіння позивачу.
86.          Проте у справі № 913/18/21 такі обставини (зібрання відповідачем у 2020 році та наявності у відповідача насіння соняшнику у кількості, достатній для належного виконання договору) були відсутні. У справі № 913/18/21 суди встановили обставини недобору відповідачем у 2020 році врожаю насіння соняшника, втрати відповідачем частини врожаю та відсутності у відповідача достатньої кількості насіння.
87.          Як вбачається Верховний Суд при прийнятті постанови від 17.08.2021 у справі №  913/18/21 погодився з висновками суду апеляційної інстанції щодо відсутності вини відповідача та виходив саме з цих встановлених судами попередніх інстанцій обставин, що склалися у справі.
88.          Наведене свідчить про те, що висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 17.08.2021 у справі № 913/18/21 щодо доведеності відсутності вини відповідача, були зроблені за інших, ніж у цій справі № 913/14/21 фактичних обставин, на які посилалися сторони та були встановлені судами попередніх інстанцій, що не дає підстави вважати правовідносини у цих справах подібними саме за змістовним критерієм.
Крім того, наведене не свідчить про існування різної судової практики у питанні застосування статті 614 ЦК України.
89.          Зазначена вище позиція щодо неподібності правовідносин у справі №913/18/21 та у справі, яка переглядається, відображена в ухвалі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 17.06.2022 у справі № 913/14/21, підстав для відступу від висновків якої Суд не вбачає.
90.          Колегія суддів також не бере до уваги доводи касаційної скарги про неврахування судом апеляційної інстанції висновків, викладених Верховним Судом у постанові від 16.12.2020 у справі № 914/2173/19, щодо застосування статей 614, 617 ЦК України, оскільки у наведеній постанові відсутні висновки Верховного Суду про застосування зазначених норм права.
91.          При цьому, проаналізувавши зміст правовідносин у справі № 914/2173/19, Суд вважає, що вони стосуються правовідносин, які не є подібними з правовідносинами у цій справі, з огляду на наступне.
92.          У справі № 914/2173/19 предметом позову були вимоги про стягнення штрафних санкцій у зв`язку з невиконанням умов укладеного між сторонами договору поставки ячменю. Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, в межах перегляду справи в касаційному порядку, залишив без змін судові рішення попередніх інстанцій про відмову в позові.
93.          Проте, у справі № 914/2173/19 сторонами в предметі договору було чітко передбачено, що постачальник зобов`язаний поставити ячмінь, вирощений саме відповідачем на вказаних в договорі земельних ділянках площею 1 359 га в 2018 році.
94.          Судові рішення у справі № 914/2173/19 про відмову в позові щодо стягнення штрафних у зв`язку з невиконанням умов укладеного між сторонами договору поставки ячменю господарськими судами ухвалювались, виходячи із конкретних обставин справи, а саме: 
- відповідач порушив своє зобов`язання щодо поставки обумовленої договором кількості товару (ярого ячменю) у зв`язку з тим, що несприятливі погодні умови протягом 2018 року (надмірна кількість дощових днів у березні-квітні та тривала посуха зі середини квітня по першу декаду червня) призвели до недостатньої кількості врожаю зернової культури, яка є предметом спірного договору (ячмінь, вирощений саме відповідачем на вказаних в договорі земельних ділянках площею 1 359 га в 2018 році);
- постачальник вчиняв заходи для зменшення негативних наслідків згаданої події, зокрема, закуповував у Малого приватного підприємства Фірми "Ерідон" добрива в цілях збільшення врожайності, попереджало про несприятливі погодні умови, пропонувало внести зміни в договір поставки ячменю, проти чого позивач не заперечив. Тобто, відповідачем докладалось значних та розумних зусиль для зменшення негативних наслідків, так як попередити їх було неможливо;
- умовами договору передбачена можливість та механізм перевірки уповноваженими представниками покупця процесу виробництва (вирощування) товару, однак в матеріалах справи відсутні та сторонами суду не надано доказів того, що позивач скористався цим правом чи будь-якими діями сприяв належному виконанню умов договору;
- укладаючи договір та окреслюючи певні умови вирощення товару, сторони розуміли специфіку предмету договору (товару) та пов`язані з цим ризик, а тому у пункті 1.2 договору передбачали можливість поставки більшої чи меншої кількості товару залежно від врожаю;
- на підтвердження того, що недопоставка відповідачем товару завдала збитків, позивачем не надано жодних належних і допустимих доказів.
За таких обставин, суди дійшли висновку, що у спірних правовідносинах у діях відповідача відсутня вина та протиправна поведінка зобов`язаної особи, що виключає стягнення з відповідача штрафу.
95.          Натомість у справі, що розглядається, умовами договору не передбачалося обов`язку у відповідача щодо поставки товару (насіння соняшнику) вирощеного саме відповідачем. Укладаючи вказаний договір поставки сторони не прив`язувалися до можливих неврожаїв соняшнику, та не приймали на себе солідарних ризиків з приводу таких неврожаїв. Отже, за умовами договору відповідач зобов`язався поставити товар (насіння соняшнику) у кількості 1500,00 тон +/- 5% за вибором покупця у строк з 20.08.2020 до 16.09.2020, який міг бути, як власного виробництва, так і вирощений іншими виробниками. Як уже зазначалось та встановлено судами попередніх інстанцій, відповідач порушив передбачене договором своє господарське зобов`язання та недопоставив позивачу 531,940 тон товару.
96.          У відповідності до вимог статті 614 ЦК України у справі, що розглядається, відповідачем не доведено відсутності своєї вини в порушенні вищевказаного зобов`язання.
97.          Таким чином, наведена скаржником у касаційній скарзі постанова Верховного Суду була прийнята за іншого матеріально-правового та процесуально-правового регулювання спірних правовідносин, а також іншої фактично-доказової бази (обставин справи та зібраних у ній доказів) ніж у цій справі.
98.          Тобто, спірні правовідносини у цій справі та у справі № 914/2173/19, що розглядалась Верховним Судом, є очевидно неподібними.
99.          Також, дослідивши зазначені скаржником інші постанови Верховного Суду від 08.10.2020 у справі №  910/1931/19 та від 16.07.2019 у справі №  917/1053/18, суд касаційної інстанції зазначає, що з огляду на фактичні обставини даної справи (№  913/14/21) у Верховного Суду відсутні підстави вважати, що оскаржувані судові рішення прийняті без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у вказаній вище постанові Верховного Суду.
100.          Так, у даній справі, що розглядається, та у зазначених справах №910/1931/19 та  №  917/1053/18, суди дійшли відповідних висновків не у зв`язку з неоднаковим застосуванням норм права, а у зв`язку з наявністю різних обставин у вказаних справах, що формують зміст правовідносин, та їх різної оцінки судами у кожному конкретному випадку. Тому правовідносини в зазначених скаржником справах, з одного боку, і в даній справі - з іншого не є подібними, а доводи скаржника про неврахування судами попередніх інстанцій відповідних висновків Верховного Суду не знаходять підтвердження.
101.          При цьому Верховний Суд зазначає про те, що відповідач у касаційній скарзі взагалі не зазначає, в чому полягає подібність правовідносин в усіх справах, на висновки Верховного Суду в яких він послався.
102.          Інші доводи касаційної скарги, зокрема, викладені у пункті 36 цієї ухвали, не обґрунтовані підставами касаційного оскарження, передбаченими частиною 2 статті 287 ГПК України, а відтак не підпадають під правове регулювання вказаної норми процесуального закону, а тому Суд в силу приписів статей 287 і 300 ГПК України не надає їм оцінку.
103.          Колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду також звертає увагу на те, що цитування у касаційній скарзі норм законодавства та наведення постанов Верховного Суду з цитуванням окремих витягів з їх тексту без будь-якого обґрунтування подібності правовідносин із загальним посиланням, що судами попередніх інстанцій рішення ухвалені з порушенням норм матеріального права, не є належним правовим обґрунтуванням підстави касаційного оскарження судових рішень, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України, а тому вказане (відповідно) не дає Верховного Суду підстав для розгляду поданої скарги по суті.
104.           При цьому Верховний Суд зазначає, що деякі доводи касаційної скарги стосуються з`ясування обставин, вже встановлених господарськими судами попередніх інстанцій, та переоцінки вже оцінених ними доказів у справі, тому не можуть бути враховані судом касаційної інстанції згідно з приписами частини другої статті 300 ГПК України.
105.          Отже, наведена скаржником підстава касаційного оскарження, передбачена пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України, не підтвердилася під час касаційного провадження, що виключає скасування з цієї підстави оскаржуваних судових рішень, які прийняті по суті спору.
Щодо постанови апеляційного суду, прийнятої за наслідками перегляду додаткового рішення
106.          Як уже зазначалось у пункті 37 цієї постанови, оскаржуючи постанову від 18.08.2021, прийняту за результатом перегляду додаткового рішення від 25.05.2021, скаржник вказує на помилковість висновків апеляційного суду щодо наявності підстав для стягнення з відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу, з огляду на недотримання ТОВ "Сателлит" положень статті 124 ГПК України в частині обов`язку подання попереднього (орієнтовного) розрахунку сум судових витрат, які сторона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.
107.          Стосовно доводів скаржника про те, що позивачем за первісним позовом недотримано вимог статті 124  ГПК України щодо надання попереднього розрахунку судових витрат та подання до закінчення судових дебатів доказів судових витрат, колегія суддів зазначає таке.
108.          Згідно з частинами першою - третьою статті 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.
109.          Застосування відповідних положень статті 124 ГПК України належить до дискреційних повноважень суду та вирішується ним у кожному конкретному випадку з урахуванням встановлених обставин справи, а також інших чинників. Зі змісту частини другої статті 124 ГПК України очевидно вбачається те, що у разі неподання учасником справи попереднього розрахунку у суду є право, а не обов`язок відмовити у відшкодуванні відповідних судових витрат. Тобто сам по собі факт неподання стороною попереднього розрахунку судових витрат разом з першою заявою по суті спору не є безумовною та абсолютною підставою для відмови у відшкодуванні відповідних судових витрат (аналогічні висновки щодо застосування частини другої статті 124 ГПК України містяться у постановах Верховного Суду від 12.12.2019 у справі №  922/1897/18, від 24.12.2019 у справі №  909/359/19, від 13.02.2020 у справі №  911/2686/18, від 19.02.2020 у справі №  910/16223/18, від 21.05.2020 у справі №  922/2167/19, від 10.12.2020 у справі №  922/3812/19, від 26.01.2021 у справі №  910/20098/16, від 04.03.2021 у справі №  916/376/19, від 08.06.2021 у справі №  910/3419/20, від 08.04.2021 у справі №  905/716/20, від 14.12.2021 у справі №  922/676/21, від 18.01.2022 у справі №  910/2679/21, від 08.02.2022 у справі №  910/14007/20, від 21.06.2022 у справі №  908/574/20, від 30.06.2022 у справі №  911/2791/20).
110.          Зазначене положення забезпечує дотримання принципу змагальності, відповідно до якого учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених ГПК України.
111.          Подання попереднього (орієнтовного) розрахунку сум судових витрат, які сторона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, забезпечує можливість іншій стороні належним чином підготуватися до спростування витрат, які вона вважає необґрунтованими та доводити неспівмірність таких витрат, заявивши клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, відповідно, забезпечує дотримання принципу змагальності. Крім того, попереднє визначення суми судових витрат надає можливість судам у визначених законом випадках здійснювати забезпечення судових витрат та своєчасно (під час прийняття рішення у справі) здійснювати розподіл судових витрат.
112.          З огляду на викладене, відмова у відшкодуванні витрат на правову допомогу є правом суду, а не обов`язком, реалізація якого є наслідком доведення стороною обставин того, що неподання іншою стороною попереднього (орієнтовного) розрахунку сум судових витрат, які ця особа понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, порушило принцип змагальності та завадило стороні спору належним чином висловити свої міркування щодо їх обґрунтованості та співмірності заявлених до стягнення витрат, чого у спірних правовідносинах Судом не встановлено.
113.          Так, із матеріалів справи вбачається, що ТОВ "Білолуцьк-Агро" у суді першої інстанції було подано заперечення від 24.05.2021 № 52 на заяву про відшкодування судових витрат, в якому останнє просило відмовити у задоволенні заяви та провести розгляд справи без участі представника ТОВ "Білолуцьк-Агро". 
114.          Зазначене достеменно свідчить про непорушення принципу змагальності та спростовує доводи скаржника про те, що невиконання ТОВ "Сателлит" вимог частини першої статті 124 ГПК України позбавило скаржника можливості надати свої міркування, спростування та заперечення щодо розміру судових витрат.
115.          Водночас, положеннями пункту 12 частини третьої статті 2 ГПК України передбачено, що однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення, та положення частини восьмої статті 129 ГПК України.
116.          Верховний Суд повторно звертає увагу на те, що статтею 124 ГПК України передбачено право суду відмовити у відшкодуванні судових витрат у відповідних випадках і саме цим правом, врахувавши конкретні обставини справи, скористались суди у справах №  910/9784/18, № 927/201/20, на висновки Верховного Суду у яких посилається скаржник. 
117.          Наведене, в свою чергу, не свідчить про існування різної судової практики у питанні застосування статті 124 ГПК України, а вказує на те, що фактичні обставини у  справі № 913/14/21 та справах №  910/9784/18, № 927/201/20, на підставі яких суди зробили висновки про наявність / відсутність підстав для застосування положень статті 124 ГПК України, є різними, що свідчить про неподібність правовідносин у цих справах саме за змістовним критерієм.
118.          Поряд з цим, посилання скаржника на загальні висновки із додаткової постанови Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц щодо критерію реальності адвокатських витрат, а також критерію розумності їхнього розміру, з яких суд має виходити при визначенні суми відшкодування, колегія суддів також не приймає, оскільки касаційна скарга не містить чітких аргументів щодо неврахування апеляційним судом у справі № 913/14/21 висновків, викладених саме у цих постановах. При цьому положення ГПК України покладають обов`язок з визначення та доведення того, якого висновку Верховного Суду не було враховано при прийнятті оскаржуваного рішення, саме на скаржника, що, з урахуванням положень статті 290 ГПК України, зобов`язує останнього, а не суд, у скарзі повно викласти та детально описати невідповідність оскаржуваного судового рішення практиці Верховного Суду із застосування конкретної норми. Верховний Суд не наділений повноваженнями за скаржника доповнювати касаційну скаргу міркуваннями та вважати будь-які посилання скаржника на постанови Верховного Суду підставою для відкриття провадження у справі, якщо скаржник прямо не вказав на них як на таку підставу.
119.          Інших обставин того, що судом апеляційної інстанції при вирішенні цієї справи в частині розподілу судових витрат було неправильно застосовано норми права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, судом касаційної інстанції при розгляді касаційної скарги ТОВ "Білолуцьк-Агро" встановлено не було.
120.          Згідно з пунктом 5 частини першої статті 296 ГПК України суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження на підставі пункту 1 частини другої статті 287 цього Кодексу судом встановлено, що висновок щодо застосування норми права, який викладений у постанові Верховного Суду та на який посилався скаржник у касаційній скарзі, стосується правовідносин, які не є подібними.
121.          Зважаючи на те, що наведена скаржником підстава касаційного оскарження, передбачена пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України, не знайшла свого підтвердження після відкриття касаційного провадження, а інші підстави касаційного оскарження скаржник не зазначив і не обґрунтовував в поданій касаційній скарзі, Суд на підставі пункту 5 частини першої статті 296 цього Кодексу дійшов висновку про необхідність закриття касаційного провадження за касаційною скаргою ТОВ "Білолуцьк-Агро" на рішення Господарського суду Луганської області від 12.05.2021, постанову Східного апеляційного господарського суду від 18.08.2021 і постанову Східного апеляційного господарського суду від 18.08.2021 (прийняту за наслідками перегляду додаткового рішення Господарського суду Луганської області від 25.05.2021) у справі № 913/14/21.
Керуючись статтями 234, 235, 296 ГПК України, Суд
УХВАЛИВ:
Закрити касаційне провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Білолуцьк-Агро" на рішення Господарського суду Луганської області від 12.05.2021, постанову Східного апеляційного господарського суду від 18.08.2021 і постанову Східного апеляційного господарського суду від 18.08.2021 (прийняту за наслідками перегляду додаткового рішення Господарського суду Луганської області від 25.05.2021) у справі № 913/14/21.
Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                          О. В. Случ 

Судді                                                                                                  Н. О. Волковицька

                                                                                                  С. К. Могил