КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД  
                        
Справа № 361/2100/20                                                                    Головуючий у 1-й інст. - Радзівіл А.Г.
Апеляційне провадження  22-ц/824/5847/2022                                                      Доповідач - Рубан С.М.                                                

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И
 
        09 червня 2022 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
                                   головуючого судді          Рубан  С.М.
                                   суддів                     Заришняк Г.М., Кулікова С.В.
 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника Моторно (транспортного) страхового бюро України - Гусєва Павла Володимировича на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 27 травня 2021 року у справі за позовом Моторно (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 , третя особа: Приватне акціонерне товариство "Українська транспортна страхова компанія" про відшкодування шкоди в порядку регресу,-
 
В С Т А Н О В И В :
 
У березні 2020  року МТСБУ звернулось до суду з позовом до  ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу у сумі  100 250 грн та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 102,00 грн.
 
Посилається на те, що 14.06.2016  року  0 13 год. 03 хв. трапилась дорожньо-транспортна пригода, а саме ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом "Фольксваген", державний номерний знак НОМЕР_1 у м. Києві порушив правила дорожнього руху та допустив зіткнення з автомобілем "Хонда", державний номерний знак НОМЕР_2 , внаслідок чого було завдано механічних пощкоджень. На момент настання дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована.
 
 Відповідно до Звіту № 39/09/16 встановлено, що вартість відновлювального ремонту "Хонда", д.н.з.  НОМЕР_2  становить 373 639 грн 87 коп., а ринкова вартість даного транспортного засобу "Хонда" становить 257 734 грн 33 коп. 
 
Посилається на те, що якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.
 
Згідно розрахунку вартості КТЗ марки "Хонда", д.н.з. НОМЕР_2 після ДТП та розміру регламентної виплати та зобов`язуючих пропозицій встановлено, що вартість транспортного засобу після ДТП становить 83 213 грн 09 коп.
 
Таким чином, розмір регламентної виплати становить 373 639 грн 87 коп.- 83 213 грн 09 коп.= 174 521 грн 24 коп. Ліміт відповідальності 100 000,00 грн., відповідно розмір виплати становить 100 000,00 грн. Вартість проведення експертизи та встановлення розміру матеріального збитку становить 250,00 грн. Отже, загальний розмір витрат з урахуванням витрат на збір документів та визначення розміру шкоди складає 100 250,00 грн.
 
На момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована, то ОСОБА_1 , як особа, що винна у вчиненні ДТП, зобов`язана відшкодувати в порядку регресу позивачу завдану шкоду.
 
Відповідачу було направлено претензію щодо добровільного відшкодування шкоди в порядку регресу, проте відповіді не було отримано, а шкода до цього часу  не відшкодована.
 
         Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 27 травня 2021 року в задоволенні позову Моторно (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 , третя особа: Приватне акціонерне товариство "Українська транспортна страхова компанія" про відшкодування шкоди в порядку регресу - відмовлено.
       Не погоджуючись з рішенням суду,  18 січня 2022 року представник Моторно (транспортного) страхового бюро України - Гусєв Павло Володимирович подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його незаконність, необґрунтованість, неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
         Посилається на те, що на момент настання ДТП транспортний засіб  "Фольксваген", державний номерний знак НОМЕР_1 , не було забезпечено договором обов`язкового страхування внаслідок чого потерпіла особа звернулась з заявою про виплату страхового відшкодування до Моторно (транспортного) страхового бюро України для відшкодування нанесеної шкоди.
       Крім того, посилається на те, що відповідно до ч.2 ст. 38 Закону № 1961 - IV МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регрес ний позов до власника, водія транспортного засобу який спричинив дорожньо- транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно - правову відповідальність.
       Посилається на те, що судом першої інстанції не враховано, що відповідачем не надано оригіналу полісу обов`язкового страхування.
Від відповідача 30 травня 2022 року надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить рішення суду залишити без змін.
Відповідно до ч. 1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Згідно ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, дійшла наступного висновку.
 
 Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що на момент настання дорожньо - транспортної пригоди  у відповідача наявний поліс обов`язкового страхування.
 
         Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції та не приймає до уваги доводи апеляційної скарги виходячи з наступного.
Виходячи з положень статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
 Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 
1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;
2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;
3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;
4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин;
5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити;
6) як розподілити між сторонами судові витрати;
7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;
8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову (стаття 264 ЦПК України).    
 
Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
 
Судом встановлено та апеляційним судом перевірено, що 14.06.2016 року о 13 год. 03 хв. трапилась дорожньо-транспортна пригода, а саме ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом "Фольксваген", державний номерний знак НОМЕР_1 у м. Києві порушив правила дорожнього руху та допустив зіткнення з автомобілем "Хонда", державний номерний знак НОМЕР_2 , внаслідок чого було завдано механічних пощкоджень. На момент настання дорожньо-транспортної пригоди згідно з даними, що вносяться до єдиної централізованої бази даних МТСБУ, поліс №АС 8565046 бланк було обліковано страховиком ПрАТ "Українська транспортна страхова компанія" як втрачений.
 
Рішенням Апеляційного суду Київської області від 24 жовтня 2017 року апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Українська транспортна страхова компанія" - задоволено частково. Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 06 червня 2017 року скасовано та ухваленонове рішення, яким в задоволенні позову Приватного акціонерного товариства "Українська транспортна страхова компанія" до  ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_2 ,  ОСОБА_3  про визнання договору недійсним - відмовлено.(а.с.55-59).
Вищевказаним рішенням встановлено, що 14.06.2016 року сталася ДТП за участю автомобіля "Фольксваген", державний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , та автомобіля "Хонда",  державний номер НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_3 та автомобіля "Фольксваген", державний номер НОМЕР_3 , що належить ОСОБА_2 
16 червня 2016 року ОСОБА_1 подав до позивача повідомлення страхувальника щодо вказаної ДТП, в якому зазначив про наявність договору (полісу) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АС номер 8565046 та надав страховику копію вказаного полісу.
Наявний в матеріалах справи поліс № АС/8565046 підписано страхувальником ОСОБА_1 14 серпня 2015 року, яким забезпечено транспортний засіб "Volkswagen Passat" державний номер НОМЕР_1 .  Строк дії полісу з 18.08.2015 року по 17.08.2016 року.
На вимогу суду представником позивача було надано оригінал газети "Aviso" № 66 від 01.09.2014 року, з оголошення якої вбачається, що були втрачені бланки суворої звітності ПрАТ "УТСК", серед яких, зокрема, бланк за номером № 8565046.
Визнання бланку полісу спірного договору втраченим, не с підставою для визнання його недійсним, оскільки нормами п.3.5 Порядку передбачено, що оголошення або визнання бланку полісу втраченим не звільняє Страховика від виконання зобов`язань за договором, оформленим на такому бланку - у випадках виявлення означених фактів. Таким чином, така обставина не є підставою визнання полісу недійсним у розумінні ст. 203 ЦК України. 
Відповідно до ст. 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страхова після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника чи водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП, у таких випадках: якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; якщо він керував транспортним засобом без права на керування транспортним засобом відповідної категорії; якщо він після ДТП за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вживав алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі; якщо ДТП визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу чинним вимогам Правил дорожнього руху; якщо страховий випадок настав з використанням забезпеченого транспортного засобу в період, не передбачений договором внутрішнього страхування; якщо він не повідомив страховика у визначені законом строки (не невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди потрібно письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого автомобіля й пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу). Якщо Згідно ч.1 ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. 
Відповідно до п.п. 38.2.1. п. 38.2. ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону.
 
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.  
Доводи апеляційної скарги про те, що дійсність полісу № АС 8565046 було взято до уваги судом першої інстанції як припущення, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки в матеріалах справи міститься рішення Апеляційного суду м. Києва від 24 жовтня 2017 року яке стосується того ж самого страхового полісу та того самого страхового випадку, тільки від іншого позивача.
 Крім того, рішенням Апеляційного суду м. Києва від 24 жовтня 2017 року в задоволенні позову Приватного акціонерного товариства "Українська транспортна страхова компанія" до ОСОБА_1 , третя особа  ОСОБА_2 ,  ОСОБА_3 про визнання договору недійсним - відмовлено. (а.с. 55-59).
Таким чином, твердження позивача, що відповідач керував транспортним засобом без полісу обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності не відповідає наявним у справі доказам.
Згідно ст.ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
 
Відповідно до ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
 
 Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не впливають на правильність ухваленого у справі рішення.
 
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява №4909/04).
 
Європейський суд з прав людини зауважив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
 
   За встановлених обставин, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи та порушення прав скаржника.
 
     Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не впливають на правильність ухваленого у справі рішення.
 
Оскільки рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів не вбачає  підстав для скасування.
 
         Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд,-
П О С Т А Н О В И В:
          Апеляційну скаргу представника Моторно (транспортного) страхового бюро України - Гусєва Павла Володимировича - залишити без задоволення.
Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 27 травня 2021 року- залишити без змін 
Постанова набирає законної сили з дня прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків встановлених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.
              Головуючий                                     
 
              Судді