ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2022 року	Львів	Справа № 300/5727/21 пров. № А/857/7811/22	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді                                          Ільчишин Н.В., 
суддів                                                             Святецького В.В., Гудима Л.Я.,
розглянувши у письмовому провадженні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20 квітня 2022 року (головуючого судді Скільського І.І., ухвалене у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження м. Івано-Франківськ) у справі №300/5727/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 28.09.2021 звернувся в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області в якому просить визнання дій протиправними щодо не зарахування, при визначенні розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, до стажу роботи судді періоди роботи в органах прокуратури, Міністерства юстиції і період проходження строкової військової служби та зобов`язання провести розрахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 19.02.2020 року із зарахуванням до стажу роботи на посаді судді 14 років 2 місяці 15 днів стажу, який складається з проходження військової строкової служби в Збройних силах СССР з 23.05.1970 по 10.05.1972, роботи на посадах стажиста помічника прокурора, слідчого та прокурора району з 13.04.1978 по 06.02.1987, заступника начальника Івано-Франківського управління юстиції, завідуючого відділом організаційної роботи суддів і кадрів з 10.07.1991 по 12.12.1992, що дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 82% від суми суддівської винагороди судді, що працює на відповідній посаді, без обмеження граничного розміру довічного грошового утримання та призначити вказане грошове утримання судді у відставці в розмірі 82% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді згідно поданої довідки ТУ ДСА в Івано-Франківській області від 21.07.2020 року, без обмеження його граничного розміру, виходячи із стажу роботи на посаді судді більше 36 років, починаючи з 19.02.2020 і здійснити його виплату, з врахуванням фактично виплачених сум.
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20 квітня 2022 року задоволено позов частково. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо неврахування ОСОБА_1 при визначенні розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці до стажу роботи на посаді судді періодів проходження строкової військової служби з 23.05.1970 по 10.05.1972, роботи на посадах помічника прокурора Борогодчанського району прокуратури Богородчанського району з 13.04.1979 по 27.05.1983, прокурора Калуського району прокуратури Калуського району з 27.05.1983 по 30.01.1987, слідчого прокурора Верховинського району прокуратури Верховинського району з 30.01.1987 по 06.02.1987 та заступника начальника Івано-Франківського управління юстиції з 10.07.1991 по 11.12.1992. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи на посаді судді періоди проходження строкової військової служби з 23.05.1970 по 10.05.1972, роботи на посадах помічника прокурора Борогодчанського району прокуратури Богородчанського району з 13.04.1979 по 27.05.1983, прокурора Калуського району прокуратури Калуського району з 27.05.1983 по 30.01.1987, слідчого прокурора Верховинського району прокуратури Верховинського району з 30.01.1987 по 06.02.1987 та заступника начальника управління юстиції, завідуючого відділом організаційної роботи судів і кадрів Івано-Франківського управління юстиції з 10.07.1991 по 11.12.1992 і провести починаючи з 19.02.2020 року перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 80 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, згідно довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Івано-Франківській області №273 від 28.07.2020 року з урахуванням фактично виплачених сум. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись із вказаним рішенням Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області подало апеляційну скаргу, яку обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення допущено порушення норм процесуального та матеріального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову. Зазначає, що на виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28.09.2020 у справі №300/2133/20 позивачу проведено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання з червня 2021 року в розмірі 58% суддівської винагороди та у відповідача відсутні підстави для зарахування до стажу судді з якого нараховується відсоток довічного грошового утримання від суддівської винагороди період роботи позивача в органах прокуратури, Міністерства юстиції та період проходження строкової військової служби.
Позивач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, відповідно до частини 4 статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Згідно статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Оскільки, відповідачем оскаржується в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції лише в частині задоволених вимог, отже, предметом розгляду в суді апеляційної інстанції, у відповідності до вимог частини 1 статті 308 КАС України, є законність і обґрунтованість судового рішення лише у цій частині.
Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 24.06.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду 20 квітня 2022 року у справі №300/5727/21 та ухвалою суду від 24.06.2022 призначено апеляційний розгляд в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що подана скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів. 
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Івано-Франківській області та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці.
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28.09.2020 у справі №300/2133/20 зобов`язано ГУПФУ в Івано-Франківській області здійснити ОСОБА_1 , як судді у відставці, перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно з довідкою Територіального управління Державної судової адміністрації України в Івано-Франківській області від 28.07.2020 №273, з урахуванням виплачених сум, починаючи з 19.02.2020.
На виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28.09.2020 у справі №300/2133/20, ГУПФУ в Івано-Франківській області проведено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 19.02.2020 в розмірі 58 відсотків. При проведенні перерахунку призначеного розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, відповідачем не враховано до стажу судді періоди роботи на посадах стажиста помічника прокурора, помічника прокурора, слідчого та прокурора району, заступника начальника Івано-Франківського управління юстиції та календарний період проходження строкової військової служби.
На звернення позивача, листом від 02.08.2021 відповідач повідомив, що до суддівського стажу зараховано 24 років 5 місяці 18 днів роботи на посаді судді, та визначено суддівську винагороду в розмірі 58 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, оскільки статтею 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VIII від 02.06.2016 передбачено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років, розмір щомісячного довічного грошового утримання судді збільшується на 2%. Також зазначено, що підстав для зарахування інших періодів роботи до суддівського стажу, немає.
Не погоджуючись із такими діями відповідача щодо неврахування роботи в органах прокуратури, Міністерства юстиції та період проходження строкової військової служби, з метою захисту свого порушеного права на належний розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, позивач звернувся із даною позовною заявою до суду.
Даючи правову оцінку оскаржуваному судовому рішенню та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.
Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
На момент виходу позивача у відставку та призначення позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці питання обчислення розміру відсоткового значення утримання відносно суддівської винагороди було регламентовано нормами Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII (далі - Закон № 1402).
Згідно статті 142 Закону №1402 суддя, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 1) 61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року; 2) 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року.
Суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.
Статтею 137 Закону №1402 передбачено, що до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; 2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.
Також, до стажу роботи на посаді судді зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.
Разом із цим, відповідно до абзацу четвертого пункту 34 Розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402 судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).
До набрання чинності Законом №1402 питання обчислення стажу роботи судді було врегульоване Законом України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 № 2453-VI (далі - Закон №2453-VI).
Згідно із вимогами статті 135 Закону №2453-VI до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України; члена Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; судді у судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.
Водночас, відповідно до пункту 11 Перехідних положень Закону № 2453-VI (в редакції чинній до 28 березня 2015 року), судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.
До набрання чинності Законом №2453-VI зазначені правовідносини регулювались Законом України від 15.12.1992 № 2862-ХІІ «Про статус суддів» (далі - Закон №2862-ХІІ).
Абзацом другим частини 4 статті 43 Закону №2862-ХІІ було передбачено, що до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.
Апеляційний суд зазначає, що на час обрання позивача на посаду судді вперше діяв Закон Української РСР від 05.06.1981 № 2022-X «Про судоустрій Української РСР» (далі - Закон № 2022-X), який не містив норм, якими б визначався порядок обчислення стажу роботи на посаді судді, що дає право на отримання щомісячного грошового утримання.
Згідно з частиною 1 статті 19 Закону № 2022-X, який був чинний на час роботи позивача на посаді заступника начальника Івано-Франківського обласного управління юстиції, організаційне забезпечення діяльності судів при суворому додержанні принципу їх незалежності та підкорення лише законові здійснюється Міністерством юстиції Української РСР - щодо обласних судів, Київського міського суду і районних (міських) народних судів, відділами юстиції виконавчих комітетів обласних, Київської міської Рад народних депутатів - щодо районних (міських) народних судів.
Отже, позивач працював на посаді, безпосередньо пов`язаній з керівництвом та контролем за діяльністю судів у підвідомчому Міністерству юстиції органі.
Окрім цього згідно з пунктом 3-1 постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 №865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.
Указом Президента України «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів», виданим 10.07.1995 за № 584/95, передбачено зарахування до стажу роботи, що дає право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менше 10 років, крім стажу трудової діяльності, визначеної законом, половини строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та періоду проходження строкової військової служби.
Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Оскільки стаж роботи позивача на посаді судді перевищує показник у 10 років, то положення наведених актів права підлягають застосуванню до спірних правовідносин в частині періоду трудової діяльності, котрий включається до стажу роботи заявника на посаді судді.
Таким чином, не включення до відповідного стажу роботи на посаді судді, за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, періодів його роботи на посаді помічника прокурора, слідчого та прокурора району, заступника начальника Івано-Франківського управління юстиції та календарний період проходження строкової військової служби, і врахування відповідачем для встановлення (визначення) розміру щомісячного довічного грошового утримання лише періоду роботи на посаді судді, слід визнати протиправним. Такі дії відповідача мали наслідком неправомірне зменшення відсоткового розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці при його перерахунку.
Судом встановлено, що до стажу роботи на посаді судді відповідачем не враховано: - період проходження строкової військової служби з 23.05.1970 по 10.05.1972 1 рік 11 місяців 18 днів; - 4 роки 1 місяць 15 днів на посаді помічника прокурора Борогодчанського району прокуратури Богородчанського району з 13.04.1979 по 27.05.1983; - 3 роки 8 місяців 4 дні на посаді прокурора Калуського району прокуратури Калуського району з 27.05.1983 по 30.01.1987; - 7 днів на посаді слідчого прокурора Верховинського району прокуратури Верховинського району з 30.01.1987 по 06.02.1987; - 1 рік 5 місяців 2 дні на посаді заступника начальника Івано-Франківського управління юстиції з 10.07.1991 по 11.12.1992.
Наявність вказаного стажу підтверджується матеріалами адміністративної справи, а саме: розрахунком стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 04.07.2016 року №1, копією трудової книжки позивача від 20.02.1969 та військовим квитком серії НОМЕР_1 від 22.11.1976, копією пенсійної справи ОСОБА_1 №143382 згідно з якою, а саме розпорядженням №143382 від 21.07.2016 зарахований стаж судді 34 роки 8 місяців і 14 днів, війська служба 1 рік 11 місяців 18 днів.
Таким чином, стаж роботи позивача, що дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, складає повних 35 років, у зв`язку із чим розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 повинен становити 80% (50% за 20 років + 30% за 15 років) суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.
Аналогічних висновків дійшов Верховний суд у постановах від 20.02.2021 справа №344/5707/19 та від 15.11.2021 справа №580/6051/20, від 13.07.2022 справа №440/2678/21, які в силу приписів частини 5 статті 242 КАС України та частини 6 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» враховуються апеляційним судом під час вирішення наведеного спору.
Зокрема колегією суддів Верховного Суду у вказаних постановах зазначено, що стаж роботи на посаді судді, який дає право на відставку та призначення щомісячного довічного грошового утримання, є єдиним, обраховується та встановлюється (з`ясовується) Вищою радою правосуддя при розгляді заяви про відставку (прийнятті рішення про звільнення) і застосовується, як для прийняття рішення про відставку, так і для встановлення щомісячного довічного грошового утримання та визначення його розміру.
З копій матеріалів пенсійної справи позивача, які надіслані листом ГУ ПФУ у Івано-Франківській області № 0900-0903-7/26948 від 08.08.2022 на запит суду, видно, що ОСОБА_1 при призначенні довічного грошового утримання судді у відставці враховано до його стажу період проходження строкової військової служби, а також на посадах прокурора і в управлінні юстиції.
Враховуючи вищенаведені матеріали справи та висновки Верховного Суду колегія суддів дійшла висновку, що заявлений позов підлягає до задоволення шляхом визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо неврахування позивачу при визначенні розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці до стажу роботи на посаді судді періодів проходження строкової військової служби з 23.05.1970 по 10.05.1972, роботи на посадах помічника прокурора Борогодчанського району прокуратури Богородчанського району з 13.04.1979 по 27.05.1983, прокурора Калуського району прокуратури Калуського району з 27.05.1983 по 30.01.1987, слідчого прокурора Верховинського району прокуратури Верховинського району з 30.01.1987 по 06.02.1987 та заступника начальника Івано-Франківського управління юстиції з 10.07.1991 по 11.12.1992 та зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати позивачу до стажу роботи на посаді судді періоди проходження строкової військової служби з 23.05.1970 по 10.05.1972, роботи на посадах помічника прокурора Борогодчанського району прокуратури Богородчанського району з 13.04.1979 по 27.05.1983, прокурора Калуського району прокуратури Калуського району з 27.05.1983 по 30.01.1987, слідчого прокурора Верховинського району прокуратури Верховинського району з 30.01.1987 по 06.02.1987 та заступника начальника управління юстиції, завідуючого відділом організаційної роботи судів і кадрів Івано-Франківського управління юстиції з 10.07.1991 по 11.12.1992 і проведення починаючи з 19.02.2020 перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 80 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, згідно довідки ТУ ДСА в Івано-Франківській області №273 від 28.07.2020 року з урахуванням фактично виплачених сум.
Колегія суддів апеляційного суду також враховує, що рішення суду першої інстанції від 20.04.2022 в частині відмови у задоволенні решта позовних вимог не оскаржене позивачем в апеляційному порядку, а тому в іншій частині рішення суду не являється предметом апеляційної перевірки.
У відповідності до частини 2 статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. 
Згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, судом апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» (Рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006). Зокрема, у пункті 23 рішення Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи, що і зроблено апеляційним судом переглядаючи рішення суду першої інстанції, аналізуючи відповідні доводи скаржника. 
Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Відповідно до статті 139 КАС України судові витрати не стягуються.
Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області – залишити без задоволення.
Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20 квітня 2022 року у справі №300/5727/21 – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

                  Головуючий суддя                                          Н.В. Ільчишин

                  Судді                                                                В.В. Cвятецький

                                                                                            Л.Я. Гудим