Справа № 454/3042/16-ц                                 Головуючий у 1 інстанції: Веремчук О.А. 
Провадження № 22-ц/811/488/22                 Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

       06 червня 2022 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

               головуючого - судді Цяцяка Р.П., 
               суддів Ванівського О.М. та Шеремети Н.О.,
за участю секретаря Симця В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 , на ухвалу Сокальського районного суду Львівської області від 05 грудня 2016 року,

В С Т А Н О В И В:

       Оскаржуваною ухвалою задоволено подання старшого державного виконавця Сокальського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Квашинської З.Л. та встановлено тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 , керівника Приватного підприємства «Простір», без вилучення паспортного документа, - «до виконання своїх зобов`язань» (а.с. 9-10). 

Дану ухвалу оскаржив представник ОСОБА_2 .
Апелянт просить ухвалу скасувати, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, та на порушення норм матеріального і процесуального права.
Вважає, що вироком Сихівського районного суду міста Львова від 17 червня 2015 року, який набрав законної сили, «встановлено той факт, що ОСОБА_2  була лише формальним керівником ПП «Простір» та жодної фінансово-господарської діяльності від імені ПП «Простір» не здійснювала» (а.с. 12-18).

Всі учасники справи, будучи своєчасно належним чином повідомленими про апеляційний розгляд справи 06 червня 2022 року (а.с. 49-56), в судове засідання не з`явилися, явку своїх представників не забезпечили і про причини такої неявки суд не повідомили, що (у відповідності до частини 2 статті 372 ЦПК України) не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Задоволення подання старшого державного виконавця Сокальського районного відділу  державної  виконавчої  служби  Головного територіального управління  юстиції  у  Львівській  області  Квашинської З.Л. суд першої інстанції мотивував тим, що „ ОСОБА_2 є керівником ПП «Простір», а зі згаданого ПП рішенням суду стягнуто на користь ФОП ОСОБА_3 заборгованість у розмірі 110 772 грн. 97 коп., яка на день звернення державного виконавця з даним поданням до суду не погашена (а.с. 9-10).

В той же час, відповідно до ст. 33 Конституції України право кожного вільно залишати територію України може бути обмежене лише законом.
Зі змісту ч. 1 ст. 377-1 ЦПК України (в редакції, чинній на день постановлення судом оскаржуваної ухвали) вбачається, що питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцем знаходження органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця.
Підстави для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон визначені Законом України „Про порядок виїзду і в`їзду в Україну громадян України від 21.01.1994 року (в редакції від 08.03.2011 року).
Стаття 6 зазначеного Закону передбачає декілька видів обмеження у виїзді громадян України за кордон, зокрема: громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорту та тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у певних випадках, що визначені в цій статті.
За змістом п.5 ч.1 та ч.2 ст. 6 зазначеного Закону громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадку, якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи) до виконання зобов`язань.
З аналізу вище наведених правових норм вбачається, що особі, яка має паспорт для виїзду за межі України та має такий намір, може бути відмовлено у виїзді за кордон у випадку ухилення від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, до виконання цих зобов`язань.
Таким чином, при зверненні до суду з вказаним поданням органи державної виконавчої служби повинні послатися на обставини та підтвердити їх відповідними доказами про те, що боржник саме ухиляється від виконання зобов`язань.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема - доводів подання ВДВС, основною (і єдиною) причиною невиконання боржником, ПП «Простір», наказу Господарського суду Львівської області від 28.08.2013 року № 914/3040/13 є відсутність у згаданого боржника майна та коштів, які необхідні для погашення наявних у згаданого ПП боргових зобов`язань: будь-які докази саме про ухилення ПП «Простір» від виконання боргових зобов`язань у матеріалах справи відсутні.

Крім вище наведеного колегія суддів враховує також і наступне.

Як вбачається з долученого до апеляційної справи вироку Сихівського районного суду міста Львова від 17 червня 2015 року, який набрав законної сили, судом в ході розгляду цієї кримінальної справи було встановлено, що ОСОБА_2 була лише формальним керівником ПП «Простір» та жодної фінансово-господарської діяльності від імені ПП «Простір» не здійснювала, а станом на час розгляду цієї кримінальної справи судом вона вже взагалі не працювала у згаданому ПП (а.с. 27-29).

На час розгляду судом першої інстанції подання державного виконавця статтею 377-1 ЦПК України в редакції 2004 року „Вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України" було встановлено, що суд розглядає згадане питання відносно двох категорій осіб: 1) боржника - фізичної особи або 2) керівника боржника - юридичної особи.
На час апеляційного розгляду даної справи чинним є ЦПК України в редакції 2017 року (з 15.12.2017 року), за змістом статті 441 якого („Тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України") суд розглядає таке питання лише стосовно фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення (частина 3). 
Тобто, як вбачається з порівняльного аналізу вище згаданих статей ЦПК України, в статті 441 ЦПК України в редакції 2017 року є відсутньою така категорія осіб, як керівник боржника - юридичної особи, саме у статусі якого у поданні державного виконавця і фігурує ОСОБА_2.

За вищенаведених обставин колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з ухваленням нової постанови - про відмову у задоволенні подання старшого державного виконавця Сокальського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Квашинської З.Л.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 п.2, 376 ч.1 п.п.1-4, 381, 382, 383, 384, 441 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 , задовольнити.

Ухвалу Сокальського районного суду Львівської області від 05 грудня 2016 року скасувати та ухвалити постанову, якою відмовити старшому державному виконавцю Сокальського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Квашинській З.Л. у задоволенні подання про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України. 

Постанова оскарженню не підлягає.

       Повну постанову складено 06 червня 2022 року.

       Головуючий:                                                         Цяцяк Р. П.
       
       Судді:                                                                         Ванівський О.М.

                                                                                 Шеремета Н.О.