ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2022 року
м. Хмельницький

Справа № 674/917/21
Провадження № 33/4820/179/22

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду Бережний С.Д., з участю секретаря судового засідання Якимець М.О., 
розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницькому справу за апеляційною скаргою захисника Янюк К.М., в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 02 лютого 2022 року,-
в с т а н о в и в:
Постановою Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 02 лютого 2022 року, 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , непрацюючого, 

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Постановлено стягнути ОСОБА_1 на користь держави 496 грн.20 коп. судового збору.
За постановою суду, ОСОБА_1 04 липня 2021 року о 23 год.49 хв. В м.Дунаївці по вул.Франка Лендера,33 керував автомобілем «PEUGEOT 308» номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження у встановленому порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП. 
В апеляційній скарзі захисник Янюк К.М., в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1  просить оскаржувану постанову скасувати, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Зазначає, що постанова суду є незаконною, постановлена з порушенням норм процесуального права, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. 
Вказує, що постанова суду є незаконною, оскільки винна ОСОБА_1 є недоведеною. У справі відсутні докази, які підтверджують факт зупинки автомобіля та переміщення у ньому осіб. ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння не відмовлявся, а пояснював, що він автомобілем не керував, за кермом транспортного засобу перебувала його дружина – ОСОБА_2 .
Звертає увагу, що працівники поліції не зупиняли транспортний засіб, а підійшли до ОСОБА_1 коли автомобіль перебував на узбіччі у нерухомому стані. 
Судом не взято до уваги, порушення працівниками поліції ряду процесуальних дій під час складання протоколу, зокрема, в протоколі не було зазначено ознаки алкогольного сп`яніння, огляд на стан сп`яніння проводився поліцейськими не на місці зупинки транспортного засобу. Складання протоколу відбулося також не на місці зупинки автомобіля. 
У матеріалах справи відсутнє направлення водія на проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, що свідчить про порушення процедури і спростовує факт вимоги пройти такий огляд у закладі охорони здоров`я.
Крім того, ОСОБА_1 не відсторонювали від керування транспортним засобом.
Вважає, що показання свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 не узгоджуються з протоколом та відеозаписом, вони складенні не власноручно свідками, а написанні на бланках одним почерком.
Вказує, що судом не досліджено постанови серії БАА №857005 від 05.07.2021 року та серії БАА №857004 від 05.07.2021 року, проте вказані постанови містять інформацію, яка не співпадає між собою, зокрема щодо номеру транспортного засобу та інформації про водія. 

ОСОБА_1 та його захисник Янюк К.М. будучи належним чином повідомленні про дату та час розгляду справи в судове засідання не з`явились.
ОСОБА_5 направила на електрону адресу суду заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку із хворобою. Однак, заява не містить будь-яких медичних документів, які свідчать про поважність причин неприбуття у судове засідання. Оскільки поважність причини неявки представника апелянта, не встановлена,п редставник ОСОБА_1 – Янюк К.М. реалізувала своє право на викладення відповідних аргументів у апеляційній скарзі, та, зважаючи на межі розгляду справи в суді апеляційної інстанції, апеляційний суд вважає за потрібне розглянути справу в даному судовому засіданні.
Вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, дослідивши зібрані у справі докази, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Згідно з ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Вимоги ст. ст. 252, 280 КУпАП регламентують, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Як зазначено в ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
У статті 251 КУпАП зазначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, а також іншими документами.
Відповідно до ст.9 КУпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Аналіз матеріалів даної справи свідчить, що суд при її розгляді, зокрема за ч. 1 ст. 130 КУпАП, дотримався зазначених вимог закону.
У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за викладених в постанові обставин, відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на зібраних в провадженні та досліджених судом першої інстанції доказах, яким суд першої інстанції дав вірну оцінку, з якою погоджується апеляційний суд.
За змістом п. п. 2, 3 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України, МОЗ України 09.11.2015 року за № 1452/735, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року за № 1413/27858, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають в стані сп`яніння.
Відповідно до положень п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
У разі невиконання вимог п.2.5 ПДР, передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП, а саме за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Хоча ОСОБА_1 винним себе не визнав, його винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується сукупністю зібраних у справі доказів, досліджених судом першої інстанції. Зокрема, відомостями із: 
- протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №487962 від 05 липня 2021 року, з якого вбачається, що 04 липня 2021 року о 23 год.49 хв. в м.Дунаївці по вул.Франка Лендера,33 ОСОБА_1 керував автомобілем «PEUGEOT 308» номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження у встановленому порядку з огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які підтвердили, що в їхній присутності працівники поліції запропонували ОСОБА_1 пройти тест на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер 6810 від проходження якого ОСОБА_1 відмовився. Після чого йому було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі від якого ОСОБА_1 також відмовився
- постановою про накладення адміністративного стягнення серії БАА №857004 від 05 липня 2021 року відповідно до якої ОСОБА_1 04 липня 2021 року о 23 год.49 хв. в м.Дунаївці по вул.Франка Лендера,33 керуючи автомобілем «PEUGEOT 308» номерний знак НОМЕР_1 здійснюючи маневр ліворуч не ввімкнув відповідний покажчик повороту, чим порушив п.9.2 ПДР України.
- постановою про накладення адміністративного стягнення серії БАА №857005 від 05 липня 2021 року відповідно до якої ОСОБА_1 04 липня 2021 року о 23 год.49 хв. в м.Дунаївці по вул.Франка Лендера,33 керуючи автомобілем «PEUGEOT 308» номерний знак НОМЕР_1 не пред`явив для перевірки посвідчення водія відповідної категорії та реєстраційний документ на транспортний засіб, чим порушив п.2.1.а, п 2.1.б ПДР України. 
Крім того, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується відеоматеріалами, наданими працівниками поліції. 
З наявного в матеріалах справи відеозапису видно, як рухався автомобіль,та як він зупинився, з місця водія вийшов ОСОБА_1 , який почав швидко рухатися та був зупинений працівниками поліції. В той час в салоні автомобіля інша особа пересіла на місце водія, через кілька хвилин з місця водія вийшла ОСОБА_2 (час 23:49:10 файл VID 20210705-WA0024)
Згодом ОСОБА_1 повідомив поліції, що вказаним автомобілем керував не він, а його дружина. 
Також з відеозапису вбачається, що працівники поліції пропонували неодноразово пройти ОСОБА_1 огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, або в найближчому закладі охорони здоров`я, проте останній від проходження такого огляду відмовився, продовжував стверджувати, що він не керував транспортним засобом. 
Така поведінка ОСОБА_1 правильно розцінена працівниками поліції, як відмова від проходження огляду, що і стало підставою для складання протоколу. 

Посилання ОСОБА_1 на те, що на момент означеної події він автомобілем не керував, тому не може бути притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, не заслуговують на увагу суду. Судом першої інстанції ретельно перевірялись такі доводи. Суд, спростовуючи такі твердження, навів в постанові обґрунтування своїх висновків, які узгоджуються з матеріалами справи і з якими погоджується апеляційний суд. Такі показання розцінюються судом як спроба ОСОБА_1 уникнути відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.
Не впливають на висновки суду доводи апеляційної скарги щодо різниці у зазначеному часі відеозаписів. Такі твердження не є визначальними, оскільки технічні несправності та налаштування часу в технічних приладах, за допомогою яких здійснюється фіксація правопорушення, не спростовують вини ОСОБА_1 в інкримінованому йому адміністративному правопорушенні, яка підтверджується сукупністю інших доказів. 
Твердження апелянта про відсутність відомостей про джерело походження відеозапису, не дає підстав вважати такі докази недопустимим, так як видно з даних диску, такий запис здійснювався на грудні камери поліцейських та відеореєстратор машини поліції.
Чинним законодавством не передбачено обов`язковості долучення до матеріалів справи при її направленні до суду направлення поліцейського на огляд водія, зважаючи, що вказані документи є підставою для лікаря для проведення огляду та в подальшому залишаються в медичному закладі.
Та обставина, що свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які брали участь у фіксуванні обставин зазначеного адміністративного правопорушення, безпосередньо в суді не допитувались, не може свідчити про невідповідність їхніх письмових пояснень фактичним обставинам справи та неповноту з`ясування всіх обставин справи, оскільки їх письмові пояснення, відповідно до вимог ст.251 КУпАП, є доказами і були досліджені судом та обґрунтовано прийняті до уваги як такі, що узгоджуються в сукупності з іншими доказами у справі та підтверджують обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення.
Відсутність в справі даних про відсторонення водія від керування транспортним засобом та тимчасове затримання транспортного засобу вказує лише на відсутність таких даних та жодним чином не спростовує доведеного факту керування ОСОБА_1 автомобілем з ознаками алкогольного сп`яніння та відмову від проходження огляду на стан сп`яніння відповідно до встановленого законодавством порядку. Крім того з відеозаписів вбачається, що ОСОБА_1 був відсторонений від керування транспортним засобом та продовжував подальший рух на службовому автомобілі патрульних поліцейських.
Під час апеляційного розгляду порушень в діях поліцейських вимог «Інструкції», та порушень вимог закону при складенні протоколу про адміністративне правопорушення не встановлено.
Зібрані та досліджені судом першої інстанції докази, які є належними та допустимими, яким суд першої інстанції дав вірну оцінку, давали суду прийти до висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення.
При розгляді справи щодо ОСОБА_1 порушень процесуального чи матеріального закону, що могли б стати підставою для скасування постанови суду з наведених апелянтом в апеляційній скарзі мотивів, допущено не було.
Таким чином всі наявні в матеріалах справи докази в своїй сукупності доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи, підстав для скасування постанови суду з мотивів, наведених в апеляційній скарзі та закриття провадження на підставі п.7 ст. 247 КУпАП апеляційний суд не вбачає, постанова суду є законною та обгрунтованою.
Підстави для скасування чи зміни постанови місцевого суду відсутні.
Керуючись ст.ст. 294 КУпАП, суддя,-
п о с т а н о в и в:
Постанову Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 02 лютого 2022 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП - залишити без зміни, а апеляційну скаргу - без задоволення. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького
апеляційного суду                 С.Д. Бережний