ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2022 р. 	Справа № 480/8267/21	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Русанової В.Б.,
Суддів: Перцової Т.С. ,  Жигилія С.П. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 12.10.2021 (головуючий суддя І інстанції: С.М. Глазько) по справі № 480/8267/21
за позовом        ОСОБА_1  
до       Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області   
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - позивач), звернувся до суду з позовом, в якому просив:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області щодо зменшення судді у відставці – ОСОБА_1 , розміру відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці до 50% при проведенні перерахунку раніше нарахованого довічного грошового утримання судді у відставці;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області провести перерахунок та виплату щомісячного грошового утримання судді у відставці згідно довідки про заробітну плату Територіального управління Державної судової адміністрації у Сумській області від 27.02.2020 №04-470/20 у розмірі 66 % від суддівської винагороди судді, працюючого на відповідній посаді з 19 лютого 2020 року, з урахуванням фактично виплачених сум.
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 12.10.2021 позов задоволено частково.
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області щодо зменшення судді у відставці – ОСОБА_1 , розміру відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці до 50% при проведенні перерахунку раніше нарахованого довічного грошового утримання судді у відставці.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області здійснити ОСОБА_1 , як судді у відставці, перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно із довідкою Територіального управління Державної судової адміністрації України в Сумській області від 27.02.2020 №04-470/20 з розрахунку 64 % суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19.02.2020.
У задоволенні інших вимог відмовлено.
Позивач, не погодившись із судовим рішенням в частині відмови в задоволенні позову, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, що призвело до неправомірного висновку, просив скасувати рішення суду першої інстанції в цій частині та ухвалити нове, яким задовольнити позов.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції під час розрахунку його стажу, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці безпідставно враховано постанову Верховного Суду від 28 листопада 2019 року у справі № 589/4735/16-а. Вважає, що Верховний Суд під час перегляду постанови Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 13 січня 2017 року та ухвали Харківського апеляційного адміністративного суду від 14 березня 2017 року у справі 589/4735/16-а не мав права вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, додатково перевіряти докази, зокрема, надавати оцінку довідці про розрахунок стажу судді.  
Натомість, зазначає, що стаж його роботи складає 28 років 02 місяці 06 днів (з урахуванням роботи на посаді стажиста слідчого), що дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 66% суддівської винагороди. Зазначені обставини встановлені постановою Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 13 січня 2017 року у справі № 589/4735/16-а, яка набрала законної сили.
Крім того, вказує, що судом першої інстанції не враховано ухвалу Верховного Суду від 01 квітня 2021 року у справі № 589/4735/16-а про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Верховного Суду від 28 листопада 2019 року.
Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області (далі - відповідач) не надав відзив на апеляційну скаргу.
Відповідно до ч. 1 ст. 308, п.3 ч.1 ст.311 КАС України справа розглянута в межах доводів апеляційної скарги, в порядку письмового провадження.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, апеляційну скаргу, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга  не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено апеляційним судом, що ОСОБА_1 є суддею у відставці, перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Сумській області і отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці.
26.06.2020 ОСОБА_1 звернувся до пенсійного органу із заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно довідки виданої Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Сумській області № 04-470/20 від 27.02.2020.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області № 25 від 02.07.2020 у перерахунку розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відмовлено з посиланням на те, що право на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці позивач має при зміні розміру складових суддівської винагороди після 18.02.2020.
Позивач оскаржив такі дії відповідача у судовому порядку.
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 21.12.2020 у справі № 480/5803/20, яке набрало законної сили, визнано протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області № 25 від 02.07.2020 щодо відмови у здійсненні перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 згідно заяви від 26.06.2020. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно із довідкою Територіального управління Державної судової адміністрації України в Сумській області від 27.02.2020 № 04-470/20, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19.02.2020 (а.с.11-13).
На виконання судового рішення, відповідач здійснив з 19.02.2020 перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно з довідкою Територіального управління Державної судової адміністрації України в Сумській області від 27.02.2020 № 04-470/20 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 50% від суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, з урахуванням виплаченого раніше щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, оскільки за даними трудової книжки позивач працював на посаді судді з 24.07.1996 по 03.10.2016, що становить 20 років 02 місяці 12 днів, і дає право на обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді відставці саме у розмірі 50% суддівської винагороди (а.с.7-8).
Вважаючи дії відповідача протиправними, позивач звернувся з цим позовом до суду.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач має право на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді відповідно до Закону №1402-VIII із розрахунку 64 % суддівської винагороди, оскільки стаж його роботи складає 27 років 03 місяці 13 днів. 
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції вважав, що відсутні підстави для зарахування ОСОБА_1 періоду роботи на посаді стажиста слідчого до стажу, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.
Враховуючи оскарження позивачем судового рішення першої інстанції фактично лише в частині відмови в задоволенні позовних вимог та межі перегляду, передбачені ст. 308 КАС України, слід зазначити наступне.
Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно ст. 64 Конституції України, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.
Частиною 1 ст. 126 Конституції України визначено, що незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України. Підставою для звільнення судді є, зокрема, подання заяви про відставку або про звільнення з посади за власним бажанням.
Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд визначає Закон України Про судоустрій і статус суддів від 02.06.2016 № 1402-VIII (далі - Закон № 1402-VIII).
Згідно із пунктом 2 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII визнано таким, що втратив чинність з дня набрання чинності цим Законом, Закон № 2453-VI, крім положень, зазначених у пунктах 7, 23, 25, 36 цього розділу.
Відповідно до ч. 3 статті 142 Закону №1402-VI передбачено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.
Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.
Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України (ч. 5 ст. 142 Закону України №1402-VIII).
Згідно абзацу четвертого пункту 34 Розділу XII Прикінцеві та перехідні положення Закону №1402-VIII судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).
За правилами частини першої статті 120 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року №2453-VI (далі Закон України №2453-VI) суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається статтею 135 цього Закону, має право подати заяву про відставку.
Згідно із вимогами статті 135 Закону України №2453-VI, до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України; члена Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; судді у судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.
Водночас, відповідно до пункту 11 Перехідних положень Закону №2453-VI, в редакції чинній до 28.03.2015 року, судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.
До набрання чинності Законом України №2453-VI, зазначені правовідносини регулювались Законом України від 15.12.1992 року №2862-ХІІ «Про статус суддів» (далі - Закон України № 2862-ХІІ).
Відповідно до частини першої статті 43 Закону України №2862-ХІІ, кожен суддя за умови, що він працював на посаді судді не менше 20 років, має право на відставку, тобто на звільнення його від виконання обов`язків за власним бажанням або у зв`язку з закінченням строку повноважень.
Абзацом другим частини четвертої цієї статті передбачено, що до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.
Також, на час набрання чинності Законом України № 2453-VI (30.07.2010 року) діяла постанова Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 року № 865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів».
Згідно пункту 3-1вищевказаної постанови КМУ, до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.
Крім того, відповідно до статті 1 Указу Президента України від 10.07.1995 року №584/95 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів», до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.
Спірним у справі, що розглядається є визначення стажу роботи у позивача, який має бути  врахований при визначенні відсотку суддівської винагороди для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.
Позивач наполягає на наявності у нього стажу 28 років 02 місяці 06 днів, тоді як судом першої інстанції зазначено про стаж - 27 років 03 місяці 13 днів.
Постановою Верховного Суду від 28.11.2018 по справі № 589/4735/16-а, якою надававалась оцінка правомірності відмови відповідача у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді ОСОБА_1 , встановлено, що за змістом ст. 43 Закону № 2862-ХІІ до стажу роботи, що дає право на відставку судді, крім роботи на посадах суддів судів України, зараховується час роботи саме на посадах прокурорів і слідчих. Роз`яснення поняття «прокурор» міститься у ст. 56 Закону №1789-XII, що стосується поняття "слідчий", то його необхідно трактувати за аналогією, та застосовувати положення ст. 43 Закону №2862-ХІІ в цій частині, коли йдеться про вирішення питання про можливість зарахування періоду роботи в прокуратурі до стажу, який дає право на відставку судді.
Відтак, посада "стажист слідчого" не охоплюється поняттям «слідчого», враховуючи аналогію за посадою прокурора, визначення якого міститься у ст. 56 Закону №1789-XII, тому законних підстав для зарахування періоду роботи на посаді стажиста слідчого до стажу, який дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, немає.
Позивач з 01.08.1991 працював стажистом прокуратури Роменського району; з 16.09.1991 - стажистом на посаду старшого слідчого прокуратури м. Шостка. З 08.08.1992 позивача призначено на посаду помічника Шосткинського міжрайонного прокурора; з 26.11.1992 - на посаду старшого помічника Шосткинського міжрайонного прокурора прокуратури Сумської області, де він працював до 22.09.1995.
За таких обставин, до загального стажу роботи позивача, який дає право на відставку належить враховувати, крім роботи на посаді судді (20 років 2 місяці 11 днів), календарний період проходження строкової служби (2 роки 19 днів), половину строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі (1 рік 10 місяців 28 днів) та роботу на посаді помічника прокурора та старшого помічника прокурора (з 08.08..1992 по 22.09.1995 - 3 роки 1 місяць 15 днів), загалом 27 років   03 місяці 13 днів.
Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Отже, зазначеним судовим рішенням встановлено загальний стаж роботи позивача - 27 років  03 місяці 13 днів. Зазначені обставини не підлягають доказуванню відповідно до ч.4 ст.78 КАС України.
Доводи апелянта про безпідставність надання Верховним Судом у рішенні від 28.11.2019 по справі № 589/4735/16-а оцінки, зокрема, довідці про розрахунок стажу судді, фактично свідчать про незгоду з судовим рішенням та не є підставою для скасування рішення суду першої інстанції.
Доводи апеляційної скарги щодо неврахування судом першої інстанції ухвали Верховного Суду  від 01 квітня 2021 року у справі № 589/4735/16-а про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Верховного Суду від 28 листопада 2019 року колегія суддів відхиляє, оскільки зазначеною ухвалою не вирішувалось питання щодо стажу роботи позивача.
Щодо доводів скаржника про встановлення стажу, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання - 28 років 02 місяці 06 днів постановою Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 13 січня 2017 року у справі № 589/4735/16-а, яка набрала законної сили, колегія суддів зазначає, що вказана постанова змінена в цій частині постановою Верховного Суду від 28.11.2019.
Таким чином, вірним є висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для  застосування при перерахунку позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці розміру 66% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.
Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.
Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 325, 328  Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення  Сумського окружного адміністративного суду від 12.10.2021 по справі № 480/8267/21 в частині відмови в задоволенні позову - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		В.Б. Русанова 	
Судді	   	Т.С. Перцова    С.П. Жигилій