ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2022 року		Справа № 260/2205/21 пров. № А/857/22897/21	
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
судді-доповідача – Качмара В.Я.,
суддів –Большакової О.О., Затолочного В.С., 
при секретарі судового засідання – Юрченко М.М.,
розглянувши у відкритому судовому в м.Львові справу за позовом Приватного підприємства «Давінчі Дизайн» до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Ужгородської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_1 , про визнання протиправними та скасування припису та постанови, провадження в якій відкрито за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Бодрог» на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 1 листопада 2021 року (суддя Луцович М.М., м.Ужгород, повний текст складено 8 листопада 2021 року), 

ВСТАНОВИВ:

У червні 2021 року Приватне підприємство «Давінчі Дизайн» (далі – ПП) звернулося до суду із позовом до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Ужгородської міської ради(далі – УДБК, Міська рада відповідно) в якому просив визнати протиправними та скасувати:
припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил від 20.05.2021 (далі – Припис).
постанову про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 26.05.2021 №17 (далі – Постанова).
Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 1 листопада 2021 року позов задоволено.
Не погодившись із ухваленим судовим рішення, його оскаржило Товариство з обмеженою відповідальністю «Бодрог» (далі – ТОВ), яке із покликанням на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову. 
В доводах апеляційної скарги вказує,що судом першої інстанції безпідставно не залучено ТОВ до участі у справі, як третю особу, оскільки рішення у цій справі може вплинути на права та обов`язки ТОВ, як користувача земельної ділянки, що перебуває в користуванні апелянта за договором оренди землі та в створенні перешкод у користуванні суміжною земельною ділянкою. Зазначає, що УДБК є неналежним відповідачем у цій справі. Вказує, що судом не досліджено містобудівну документацію, а саме детальний план спірної території, містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкта будівництва, чи відповідає проектна документація розроблена ПП чинним містобудівним умовам та обмеженням.
Позивач у відзиві на апеляційну скаргу заперечує вимоги такої, вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. 
Відповідач відзиву на апеляційну скаргу не подав.
Третя особа у відзиві на апеляційну скаргу заперечує вимоги такої, вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, просить закрити апеляційне провадження на підставі пункту 3 частини першої статті 305 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС).
УДБК, ПП та ОСОБА_1 просили проводити розгляд справи за відсутності їх представників, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта, переглянувши справу за наявними у ній та додатково поданими доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав. 
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач не довів правомірності прийнятої ним Постанови та Припису.
Апеляційним судом, з урахуванням встановленого судом першої інстанції, встановлено та підтверджено матеріалами справи те, що ТОВ є орендарем земельної ділянки, яка знаходиться в АДРЕСА_1 , кадастровий номер 2110100000:20:001:0124 (далі – Земельна ділянка), що підтверджується договором оренди землі від 26 лютого 2007 року (далі – Договір оренди). Площа земельної ділянки становить 0,77 га (т.1 а.с.53-57).
Крім того, ТОВ є орендарем земельної ділянки площею 0,60 га, яка знаходиться за адресою м.Ужгород, вул.8 Березня, 48 «в», кадастровий номер 2110100000:20:001:0098 (далі – Земельна ділянка-1), яка є суміжною із Земельною ділянкою.
Згідно договору суборенди землі від 03.09.2019 (далі – Договір суборенди) ТОВ надало в суборенду Гулієву Руфату Земельну ділянку в строкове платне користування для будівництва та обслуговування багатоквартирного житлового будинку з об`єктами торгово-розважальної та ринкової інфраструктури. Строк Договору суборенди до 21.12.2022. За умовами Договору суборенди орендар зобов`язаний: не вчиняти дій, які б перешкоджали суборендареві користуватися Земельною ділянкою; вимагати від іншої сторони дотримання екологічної безпеки землекористування та збереження родючості ґрунтів, додержання державних стандартів, норм і правил, у тому числі місцевих правил забудови населених пунктів; дотримання режиму водоохоронних зон, прибережних захисних смуг, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон, зон особливого режиму використання земель та територій, які охороняються (т.1 а.с.66-69).
Станом на час судового розгляду справи на суборендованій Земельній ділянці знаходиться об`єкт завершеного будівництва «Нове будівництво багатоквартирних житлових будинків з вбудованими приміщеннями комерційного призначення за адресою: АДРЕСА_1 » (далі – Об`єкт будівництва; т.1 а.с.89-98).
На підставі наказу УДБК від 06.05.2021 «Про направлення для проведення позапланової перевірки» №16, що прийнятий на основі звернення ТОВ від 07.04.2021 щодо факту розміщення Об`єкта будівництва в санітарно-захисній зоні автозаправної станції (далі – СЗЗ, АЗС відповідно) посадовими особами УДБК в період з 06.05.2021 по 20.05.2020 на Об`єкті будівництва проведено позаплановий захід державного нагляду (контролю) щодо дотримання законодавства у сфері містобудівної діяльності, за результатами якого складено акт від 20.05.2021 №22 (далі – Акт).
У ньому зафіксовано, що проектною організацією ПП передано замовнику проектну документацію з порушенням вимог законодавства, містобудівної документації, будівельних норм, стандартів і правил, а саме: 
на генеральному плані не нанесено СЗЗ від резервуарів АЗК «WOG» розміром 50 м, яка вказана на детальному плані території, обмеженої вулицями Олександра Богомольця, Степана Вайди, 8 Березня та Тиводора Легоцького, затвердженого рішенням Міської ради від 28.08.2018 №1220 (далі – Рішення №1220, Детальний план відповідно);
будівлі запроектовано частково в межах СЗЗ АЗС, чим порушено пункти 5.10, 5.32 Державних санітарних правил планування та забудови населених пунктів, затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 19.06.1996 №173 (далі – Правила), пункт 10.8.27 ДБН Б.2.2-12:2019, «Планування і забудова територій», Детальний план, пункт 5 Містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва від 29.10.2019 №149/03-01/19 (далі – Містобудівні умови) (т.3 а.с.111-136).
На підставі викладеного, відповідачем було складено протокол про правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 20.05.2021 та видано Припис з вимогою до ПП привести проектну документацію у відповідність до вимог чинного законодавства, будівельних норм, стандартів і правил до 20.06.2021 (а.с.8-9).
В подальшому, розглянувши матеріали перевірки та за результатами розгляду справи про накладання штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, відповідачем винесено Постанову, згідно якої ПП визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого абзацом 2 частини першої статті 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» (далі – Закон №208/94-ВР) та накладено штраф у сумі 204300 грн.
Правові та організаційні основи містобудівної діяльності і спрямований на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів визначено Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» (далі – Закон №3038-VI; в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин).
Відповідно до положень статті 1 Закону замовник – це фізична або юридична особа, яка має намір щодо забудови території (однієї чи декількох земельних ділянок) і подала в установленому законодавством порядку відповідну заяву; проектна документація - затверджені текстові та графічні матеріали, якими визначаються містобудівні, об`ємно-планувальні, архітектурні, конструктивні, технічні, технологічні вирішення, а також кошториси об`єктів будівництва; містобудівна документація – це затверджені текстові та графічні матеріали з питань регулювання планування, забудови та іншого використання територій.
Згідно з частиною першою статті 25 Закону №3038-VI режим забудови територій, визначених для містобудівних потреб, встановлюється у генеральних планах населених пунктів, планах зонування та детальних планах територій.
За змістом статті 26 цього ж Закону суб`єкти містобудування зобов`язані додержуватися містобудівних умов та обмежень під час проектування і будівництва об`єктів.
Право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації.
Проектування та будівництво об`єктів здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок у такому порядку:
1) отримання замовником або проектувальником вихідних даних;
2) розроблення проектної документації та проведення у випадках, передбачених статтею 31 цього Закону, її експертизи;
3) затвердження проектної документації;
4) виконання підготовчих та будівельних робіт;
4-1) проведення контрольного геодезичного знімання закінчених будівництвом об`єктів (крім об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1)) та здійснення їх технічної інвентаризації (крім об`єктів, перелік яких визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері будівництва, архітектури, містобудування);
5) прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів;
6) реєстрація права власності на об`єкт містобудування.
Згідно з абзацом 1 частинні статті 41 Закону №3038-VI, державний архітектурно- будівельний контроль - це сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт. Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до абзацу 3 частини першої статті 41 Закону №3038-VI державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється на об`єктах будівництва у порядку проведення планових та позапланових перевірок за територіальним принципом.
Згідно підпункту 1 пункту 2 «Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 № 553 (далі – Порядок) державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється, зокрема за дотриманням вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, проектної документації, будівельних норм, стандартів і правил, положень містобудівної документації всіх рівнів, вихідних даних для проектування об`єктів містобудування, технічних умов, інших нормативних документів під час виконання підготовчих і будівельних робіт, архітектурних, інженерно-технічних і конструктивних рішень, застосування будівельної продукції.
Пунктом 4-1 Порядку №533 визначено, що під час здійснення державного архітектурно-будівельного контролю перевірці підлягає: передача замовнику проектної документації для виконання будівельних робіт на об`єкті, розробленої з порушенням вимог законодавства, містобудівної документації, вихідних даних для проектування об`єктів містобудування, будівельних норм, стандартів і правил, у тому числі щодо створення безперешкодного життєвого середовища для осіб з обмеженими фізичними можливостями та інших маломобільних груп населення, передбачення приладів обліку води і теплової енергії, а також заниження класу наслідків (відповідальності) об`єкта.
Згідно пункту 1.1 Правил такі включають основні гігієнічні вимоги до планування і забудови як нових, так і існуючих  міських та  сільських поселень України, їх санітарного упорядкування та оздоровлення.
Відповідно до пункту 5.10 Правил у санітарно-захисних зонах не можна допускати розміщення: - житлових будинків з придомовими територіями, гуртожитків, готелів, будинків для приїжджих, аварійних селищ; - дитячих дошкільних закладів, загальноосвітніх шкіл, лікувально-профілактичних та  оздоровчих установ загального та спеціального призначення зі стаціонарами, наркологічних диспансерів; - спортивних споруд, садів, парків, садівницьких товариств; - охоронних зон джерел водопостачання, водозабірних споруд та споруд водопровідної розподільної мережі.
Не допускається використання для вирощування сільськогосподарських культур, пасовищ для худоби земель санітарно-захисної зони підприємств, що забруднюють навколишнє середовище високотоксичними речовинами та речовинами, що мають віддалену  дію (солі важких металів, канцерогенні речовини, діоксини, радіоактивні речовини та ін.). Можливість сільськогосподарського використання земель санітарно-захисних зон, що не забруднюються вищепереліченими речовинами, необхідно визначати відповідно до законодавства.
Згідно пункту 5.32 Правил відстань від автозаправочних станцій з підземними резервуарами для зберігання рідкого палива до меж ділянок дитячих дошкільних закладів, загальноосвітніх шкіл, шкіл-інтернатів, лікувально-профілактичних закладів, до стін житлових та інших громадських будівель і споруд, дитячих ігрових майданчиків і місць відпочинку населення слід приймати за розрахунком забруднення атмосферного повітря шкідливими викидами АЗС, але не менше 50 м.
Закон №208/94-ВР (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) встановлює відповідальність юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців (суб`єктів містобудування) за правопорушення у сфері містобудівної діяльності.
Відповідно до абзацу 2 частини першої статті 2 Закону № 208/94-ВР суб`єкти містобудування, які здійснюють проектування об`єктів, експертизу проектів будівництва, несуть відповідальність у  вигляді штрафу за передачу замовнику проектної документації для виконання будівельних робіт на об`єкті будівництва, розробленої з порушенням вимог законодавства, містобудівної документації, вихідних даних для проектування об`єктів містобудування, будівельних норм, державних стандартів і правил, у тому числі за нестворення безперешкодного життєвого  середовища для осіб з обмеженими фізичними можливостями та інших маломобільних груп населення, незабезпечення приладами  обліку  води і теплової енергії, а також за заниження класу наслідків (відповідальності) об`єкта будівництва: проектна організація - у розмірі дев`яноста прожиткових мінімумів для працездатних осіб.
Як уже вказано вище, позивач є генеральним проектувальником Об`єкта будівництва.
Згідно пункту 5 Містобудівних умов Земельна ділянка знаходиться в охоронній зоні АЗС (50 м) (житлові будинки розмістити з врахуванням СЗЗ) та у зоні впливу аеропорту (приаеродромна територія).
Згідно оскаржуваних Припису та Постанови позивач при оформленні та передачі проектної документації замовнику не дотримався вимог щодо розміщення житлових будинків з врахуванням СЗЗ та як достовірно встановлено в суді апеляційної інстанції частина Об`єкта будівництва споруджена в межах СЗЗ, тобто в межах 50 м. зони від резервуарів з пальним.
Посилання суду першої інстанції на те, що в матеріалах справи міститься Науковий звіт Державної установи «Інститут громадського здоров`я ім. О.М. Марзєєва НАМН України» за результатами санітарно-епідеміологічної оцінки від 07.04.2021 №22/924 (далі – Науковий звіт) матеріалів щодо можливості розміщення багатоквартирних житлових будинків з приміщеннями комерційного призначення на першому поверсі у межах СЗЗ, в якому зазначено, що спорудження проектованої забудови на визначеній земельній ділянці не суперечить вимогам санітарного законодавства і може бути дозволено. Реалізація намірів за умови дотримання запроектованого архітектурно-просторового розміщення будинків на відстані не ближче 20 м до крайніх джерел викидів АЗС та належного планування прибудинкової території не спричинить негативного впливу на довкілля, умови життєдіяльності та проживання населення (а.с.22), та на рішення Виконавчого комітету Міської ради від 14.07.2021 №325 «Про затвердження санітарно-захисної зони АЗС «WOG» (далі – Рішення №325), яким вирішено: затвердити СЗЗ АЗС згідно з Науковим звітом (а.с.45), суд апеляційної інстанції відхиляє, так як станом на час початку виконання будівельних робіт і виготовлення проектної документації позивач не дотримався вимог пункту 5.10, 5.32 Правил, пункту 10.8.27 ДБН Б.2.2-12:2019, «Планування і забудова територій», Детального плану, пункту 5 Містобудівних умов.
Вказаний Науковий звіт та Рішення №325, як і приймання Замовником згідно акта-приймання виконаних робіт від 20.07.2021 від ПП по Об`єкту будівництва вчинялося уже фактично після закінчення усіх будівельних робіт, що свідчить про недотримання проектувальником планувальних обмежень в частині СЗЗ згідно вимог Містобудівних умов.
Крім того, станом на час апеляційного розгляду справи в Закарпатському окружному адміністративному суді перебуває справа №260/3951/21 щодо оскарження ТОВ Рішення №325.
Визнаючи неправомірними Припис та Постанову, суд першої інстанції взяв до уваги лише доводи позивача та надані ним Науковий звіт і Рішення №325, що були єдиними документами та доказами на підставі яких суд першої інстанції приймав оскаржуване рішення.
Водночас, жодних документів, що стосувалися проектної документації, містобудівної документації судом не досліджувалось та такі документи були відсутні в матеріалах справи.
Щодо питання порушених прав та інтересів скаржника в межах розглядуваної справи, то такі полягають в тому, що ТОВ як орендар Земельної ділянки, що передана в суборенду замовнику Об`єкта будівництва та на якій здійснювались будівельні роботи згідно проектної документації ПП, має право насамперед на дотримання суборендарем умов Договору суборенди, в частині і зокрема дотримання останнім режиму СЗЗ, а також в нестворені перешкод у користуванні ТОВ суміжною Земельною ділянкою-1, яка використовується для обслуговування торгового центру з трансформаторною підстанцією.
З огляду на обставини що викладені вище та досліджені судом апеляційної інстанції додатково подані на вимогу суду учасниками справи документи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що ПП як генеральним проектувальником Об`єкта будівництва не дотримано вимог щодо належного оформлення проектної документації в частині не нанесення на генеральному плані відстаней СЗЗ від резервуарів АЗК «WOG» розміром 50 м, яка вказана на Детальному плані, внаслідок чого Об`єкт будівництва було і запроектовано частково та зведено будівництво в межах СЗЗ АЗС.
Відтак, в УДАБК були всі наявні підстави для прийняття оскаржуваного Припису та Постанови.
Доводи апелянта є підставними, свідчать про не правильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та неповне з`ясування всіх обставин справи.
Відповідно до частини першої статті 317 КАС підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
З огляду на зазначене, враховуючи вимоги наведених правових норм, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення, суд першої інстанції допустив неправильне застосування норм матеріального права (неправильне тлумачення), що призвело до безпідставного задоволення позову, а тому апеляційну скарга підлягає задоволенню.
Керуючись статтями 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Бодрог» задовольнити.
Рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 1 листопада 2021 року скасувати та прийняти постанову, якою у задоволенні позову відмовити.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач	 	В. Я. Качмар 	
судді	 	О. О. Большакова 	
 	 	В. С. Затолочний  	
Повне судове рішення складено 26 травня 2022 року у зв`язку з перебуванням судді Большакової О.О. у відпустці у період з 16 травня по 20 травня 2022 року та перебуванням судді-доповідача у відпустці у період з 20 травня по 25 травня 2022 року.