ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Номер провадження 22-ц/821/349/22	Головуючий по 1 інстанції	
Справа №704/1141/21 Категорія: на ухвалу 	Дьяченко Д. О. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Нерушак Л. В. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       04 травня 2022 року Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: :

Головуючого Нерушак Л.В. (суддя-доповідач)
Суддів: Бородійчука В.Г., Карпенко О.В.
За участі секретаря Любченко Т.М. 

учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ;
відповідач - Тальнівська дитяча музична школа Тальнівської міської ради;                 
особа, яка подає апеляційну скаргу - ОСОБА_1 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Ткаченка Михайла Олександровича на ухвалу Тальнівського районного суду Черкаської області від 20 грудня 2021 року про відмову у відкритті провадження, постановлену під головуванням судді Дьяченка Д.О. 18.12.2021 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до Тальнівської дитячої музичної школи Тальнівської міської ради про визнання наказу незаконним, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -
в с т а н о в и в:

       17.12.2021 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовною заявою до Тальнівської дитячої музичної школи Тальнівської міської ради про визнання наказу незаконним, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. 
       Ухвалою Тальнівського районного суду Черкаської області від 18 грудня 2021 року у відкритті провадження в цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Тальнівської дитячої музичної школи Тальнівської міської ради про визнання наказу незаконним, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - відмовлено, так як позовна заява не підлягає розгляду в суді в порядку цивільного судочинства. Позовну заяву з додатками повернуто позивачу.
       Ухвалою Тальнівського районного суду Черкаської області від 04 січня 2022 року виправлено описку в ухвалі судді Тальнівського районного суду Дьяченка Д.О. у справі № 704/1141/21 про відмову у відкритті провадження шляхом заміни в тексті дати винесення ухвали від 18 грудня 2021 року на 20 грудня 2021 року.
       Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржила ухвалу суду в апеляційному порядку, подавши апеляційну скаргу.
       В обґрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 вказує, що висновки суду першої інстанції не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, направлені на позбавлення позивача гарантованого Конституцією України права на судовий захист, а тому ухвала суду підлягає до скасування.
       Скаржник ОСОБА_1 посилається на те, що посада заступника директора дитячої музичної школи, не є посадою у державному органі чи його апараті, а робота на ній не належить до публічної діяльності.
       В апеляційній скарзі скаржник посилається на норму ст. 19 ЦПК України, згідно якої суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, сімейних, трудових відносин, інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.
       Таким чином, на думку скаржника, суд першої інстанції при винесенні ухвали про відмову у відкритті провадження в даній справі допустив порушення норм матеріального та процесуального права, невизнання практики Верховного Суду, в тому числі, і постанов Великої Палати Верховного Суду, які є обов`язковими для застосування при вирішенні подібних питань.
       В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу Тальнівського районного суду Черкаської області від 20 грудня 2021 року про відмову у відкритті провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Тальнівської дитячої музичної школи Тальнівської міської ради про визнання наказу незаконними, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
       Відзив на апеляційну скаргу позивача на адресу Черкаського апеляційного суду не надходив. 
       Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України.
       Сторони повідомлені належним чином про дату, час, місце розгляду апеляційної скарги, що підтверджується даними судових повісток про вручення.
       02 травня 2022 року на адресу апеляційного суду від позивача та її представника надійшла заява про розгляд справи без їх участі. 
       Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1   підлягає задоволенню,  виходячи з наступного.
       Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
       Відповідно до п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з?ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
       Згідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. 
       Статтею 55 Конституції України визначено право кожної особи на судовий захист. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді.
       Згідно з ч.ч.1, 3 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків   має право на справедливий судовий розгляд.
       Однією з основних засад судочинства, визначених п.8 ч.3 ст. 129 Конституції України, є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду.
       Як вбачається з наявних матеріалів справи ОСОБА_1 звернулася до Тальнівського районного суду Черкаської області із позовом до Тальнівської дитячої музичної школи Тальнівської міської ради про визнання наказу незаконним, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Позовні вимоги, зокрема, обґрунтовувала тим, що 22 листопада 2021 року було видано наказ № 78-К та наказ № 79-К «Про звільнення ОСОБА_1 », якими ОСОБА_1 звільнено з посади заступника директора з навчально-виховної роботи та викладача класу баяна Тальнівської дитячої музичної школи з 22 листопада 2021 року відповідно до пункту 4 статті 40 Кодексу законів про працю України за прогул (відсутність на робочому місці протягом робочого дня) без поважних причин. 
       Вважаючи зазначені накази протиправними та такими, що видані з порушенням норм чинного трудового законодавства, ОСОБА_1 просила суд визнати їх протиправними та скасувати.
       Відмовляючи у відкритті провадження у справі за позовом про визнання наказу незаконним, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу на підставі п.1 ч.1 ст. 186 ЦПК України, суд першої інстанції виходив із того, що позовна заява ОСОБА_1 не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки суд прийшов до висновку, що між сторонами фактично виник публічно-правовий спір, і на нього поширюється юрисдикція адміністративного суду.
       Колегія суддів апеляційного суду не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вважає, що судом допущено порушення норм процесуального права, висновки суду не відповідають вимогам закону, оскільки суд допустився помилки, вважаючи, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, виходячи з наступного.
       Згідно до п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
Відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
       Вказана норма визначає об?єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов?язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.
Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб?єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.
       Разом з тим, відповідно до ч.1 ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах фізичних чи юридичних осіб із суб?єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб?єкт владних повноважень» позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб?єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг відповідно п.7 ч.1 ст. 4 КАС України.
       Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій.
       Визначальним критерієм здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з?ясування всіх обставин у справі й обов?язок суб?єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, а визначальним принципом цивільного судочинства є змагальність сторін.
       Основною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.
       Разом з тим, приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб?єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії органу влади чи місцевого самоврядування.
       Порівняльний аналіз змісту ст.19 ЦПК України та ст.19 КАС України у сукупності дає підстави для висновку, що при вирішенні питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду адміністративних і цивільних справ у кожній конкретній справі недостатньо застосування виключно формального критерію - визначення суб?єктного складу спірних правовідносин (участь у них суб?єкта владних повноважень). Визначальною ознакою для правильного вирішення такого питання є характер правовідносин, із яких виник спір.
       Пунктом 17 частини першої статті 4 КАС України визначено, що публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.
Із аналізу, поданої ОСОБА_1 позовної заяви, вбачається, що позов пред?явлено позивачем, яка працює заступником директора з навчально-виховної роботи та викладачем класу баян Тальнівської дитячої музичної школи Тальнівської міської ради до Тальнівської дитячої музичної школи Тальнівської міської ради про визнання протиправними та скасування винесених відносно неї наказів № 78-К та №79-К від 22 листопада 2021 року «Про звільнення ОСОБА_1 ».
       Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.
       Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб?єктів владних повноважень.
       Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб?єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб?єкта владних повноважень протиправними та зобов?язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб?єкта владних повноважень протиправною та зобов?язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб?єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб?єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.
       Слід зазначити, що Кодекс адміністративного судочинства України регламентує порядок розгляду не всіх публічно-правових спорів, а тільки тих, які виникають у результаті здійснення суб?єктом владних повноважень управлінських функцій, і розгляд яких безпосередньо не віднесено до підсудності інших судів.
       Юрисдикція адміністративних судів поширюється не на будь-які трудові спори, а лише ті, що пов?язані з прийняттям громадян на публічну службу, її проходженням, звільненням з неї згідно пункту 2 частини першої статті 19 КАС України.
       Як вже зазначалось вище, пунктом 17 ч. 1 ст. 4 КАС України визначено, що публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.
       Із викладеного вбачається, що будь-яка державна служба є публічною службою. 
       Суспільні відносини, які охоплюють діяльність держави щодо створення правових, організаційних, економічних та соціальних умов реалізації громадянами України права на державну службу, регулюються Законом України «Про державну службу».
       Відповідно до Закону України «Про державну службу» державний службовець - це громадянин України, який займає посаду державної служби в органі державної влади, іншому державному органі, його апараті (секретаріаті) (далі - державний орган), одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо пов?язані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби.
       Державна служба характеризується тим, що: а) здійснюється на державних посадах у державних органах або їх апаратах; б) має своєю метою реалізацію завдань і функцій держави; в) регламентується Законом України «Про державну службу» та іншими спеціальними законами; г) характеризується особливістю вступу на державну службу, її проходженням, припиненням службових відносин; ґ) пов?язана з присвоєнням рангів, чинів, спеціальних і військових звань; д) характеризується безпартійністю або політичною нейтральністю державних службовців; е) оплачується за рахунок державного бюджету.
       Спори з приводу прийняття громадянина на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби охоплюють весь спектр спорів, що виникають у відносинах публічної служби. 
       Водночас, до цієї категорії не належать трудові спори: а) керівників та інших працівників державних і комунальних підприємств, установ та організацій; б) працівників, які працюють за трудовим договором у державних органах і органах місцевого самоврядування; в) працівників бюджетних установ та ін.
       Як вбачається із наявних матеріалів справи позивач ОСОБА_1 працює заступником директора Тальнівської дитячої музичної школи Тальнівської міської ради, та викладачем по класу баяну, не є державним службовцем, не складала Присягу державного службовця, їй не присвоювався ранг державного службовця. Посада директора (вчителя) закладу загальної середньої освіти не є посадою державного органу та його апарату, на яку покладено встановлене нормативними актами коло службових повноважень, а робота на ній не належить до службової (публічної) діяльності.
       Отже, посада позивача не відноситься до публічної служби, оскільки не пов?язана з діяльністю на державних політичних посадах, професійною діяльністю суддів, прокурорів, військовою службою, альтернативною (невійськовою) службою, дипломатичною службою, іншою державною службою, службою в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.
       Не зважаючи на спеціальну процедуру призначення та звільнення робота позивача - заступника директора з навчально-виховної роботи та викладача класу баяну, в комунальній установі, не є проходженням публічної служби в розумінні КАС України, а тому у даній справі відсутній спір з приводу прийняття громадян на публічну службу та її проходження. Зазначений спір є виключно трудовим спором і повинен вирішуватись за правилами цивільного судочинства, на що не звернув належної уваги суд першої інстанції, тому прийшов до помилкового висновку, безпідставно відмовивши у відкритті провадження у справі.
       Наявність у спірних правовідносинах сторони суб?єкта владних повноважень - Тальнівської дитячої музичної школи Тальнівської міської ради, не змінює правову природу спірних правовідносин, та не робить спір публічно-правовим, оскільки позивач не проходить публічну службу, а в спірних правовідносинах відповідач не виконує відносно позивача функцій суб?єкта владних повноважень, а фактично є роботодавцем у трудових відносинах.
       Статтею 2 КЗпП України, ч. 1 ст. 19 ЦПК України гарантовано, зокрема, право працівників на звернення до суду для вирішення трудових спорів незалежно від характеру виконуваної роботи або займаної посади.
        Не є публічно - правовим спір між суб?єктом владних повноважень та суб?єктом приватного права - фізичною чи юридичною особою, у якому управлінські дії суб?єкта владних повноважень спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав фізичної чи юридичної особи. У такому випадку це спір про право цивільне, незважаючи на те, що у спорі бере участь суб?єкт публічного права.
       Вказана правова позиція викладена, зокрема, у постанові Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 727/5571/19 (провадження № 61 - 17324 св 19).
       Враховуючи те, що спірні правовідносини виникли між сторонами під час та з приводу виконання позивачем посадових обов?язків заступника директора школи, трудова діяльність якої не пов?язана з проходженням публічної служби, апеляційний суд дійшов висновку, що спір не є публічно-правовим, а стосується трудових відносин і має вирішуватися за правилами ЦПК України.
       Таким чином, суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про підсудність спору у даній справі адміністративному суду та безпідставно відмовив у відкритті провадження у справі в порядку цивільного судочинства.
       Доводи апеляційної скарги є обґрунтованими, спростовують помилкові висновки суду першої інстанції, тому приймаються до уваги апеляційним судом та підлягають задоволенню, оскільки вимоги про скасування незаконної ухвали районного суду підлягають задоволенню колегією суддів апеляційного суду. 
       Приймаючи до уваги вище викладене, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що оскаржувана ухвала відповідно до положень п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, оскільки вимоги апеляційної скарги підлягають задоволенню.
       Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 379, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в  :

       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.
       Ухвалу Тальнівського районного суду Черкаської області від 18 грудня 2021 року про відмову у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Тальнівської дитячої музичної школи Тальнівської міської ради про визнання наказу незаконним, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - скасувати.
       Матеріали позовної заяви ОСОБА_1 направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
       Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повний текст постанови складений 03.06. 2022 року.

Головуючий                                                                 Л.В. Нерушак

Судді                                                                         О.В. Карпенко

                                                                               В.Г. Бородійчук