Постанова
Іменем  України 
26 травня 2022 року
м. Київ
справа № 522/13417/19
провадження № 61-17071св20
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Тітова М. Ю. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В.,
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідачі: приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Варава Катерина Валеріївна, приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Петровський Володимир Миронович,
третя особа - ОСОБА_2 ,
провівши в порядку письмового провадження попередній розгляд справи за  касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Одеського апеляційного суду від 07 жовтня 2020 рокув складі колегії суддів: Сегеди С. М., Гірняк Л. А., Цюри Т. В.,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог
У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Варави К. В., приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Петровського В. М. та просив визнати незаконними дії приватного нотаріуса Варави К. В. по засвідченню його  підпису на заяві щодо права власності на нерухоме майно від 16 грудня 2013 року та дії приватного нотаріуса Петровського В. М. по засвідченню його підпису на заяві щодо права власності на нерухоме майно від 25 червня 2018  року, та стягнути з відповідачів солідарно моральну шкоду в сумі 60 000 грн. 
В обґрунтування позовних вимог зазначав, що в грудні 2013 року та в червні 2018  року він на пропозицію дружини ОСОБА_2 написав заяви, які були нотаріально посвідчені, у яких зазначив, що придбане ними за час шлюбу майно є  особистою приватною власністю його дружини. Зазначені в цих заявах обставини не  відповідають дійсності, заяви написані ним формально з метою забезпечення можливості дружині безперешкодно відчужити належне їм майно під час його перебування в довготривалих відрядженнях.
Вважав, що дії відповідачів з приводу засвідчення його підпису на цих заявах не  відповідають вимогам закону, оскільки нотаріуси не можуть засвідчувати підписи на заявах, які стосуються права власності на майно.
Такими діями відповідачів йому завдано моральну шкоду, яка виразилася в душевних стражданнях у зв`язку із втратою грошових коштів від продажу його дружиною квартири, а також ризиком остаточно втратити своє право на житло, розмір якої оцінений ним у 60 000 грн. 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Приморського районного суду міста Одеси від 19 грудня 2019 року позов задоволено частково.
Визнано незаконними дії приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Петровського В. М. по засвідченню підпису ОСОБА_1 на заяві щодо прав власності на нерухоме майно від 25 червня 2018 року (реєстровий № 555). В іншій частині позову відмовлено.
Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що  засвідчення підпису позивача на заяві від 25 червня 2018 року проведено приватним нотаріусом Петровським В. М. з порушенням вимог законодавства, а тому вимоги про визнання його дій незаконними підлягають задоволенню. 
Водночас, підстав для задоволення вимог у частині визнання незаконними дій приватного нотаріуса Варави К. В. місцевий суд не вбачав у зв`язку із пропуском позовної давності.
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції
Постановою Одеського апеляційного суду від 07 жовтня 2020 року рішення Приморського районного суду міста Одеси від 19 грудня 2019 року скасовано та  ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
Постанова апеляційного суду мотивована тим, що засвідчуючи справжність підпису позивача на заявах від 16 грудня 2013 року та від 25 червня 2018 року, нотаріуси не змінювали форму власності майна, а лише підтвердили, що  підписи на заявах зроблені саме позивачем, а тому відсутні підстави для висновку про порушення ними вимог закону при вчиненні таких дій.
Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги
У листопаді 2020 року ОСОБА_1 через представника ОСОБА_3 звернувся до Верховного Суду з  касаційною скаргою, у якій, посилаючись на  неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права (пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України), просить скасувати постанову Одеського апеляційного суду від 07 жовтня 2020  року та рішення Приморського районного суду міста Одеси від 19 грудня 2019 року в частині позовних вимог про визнання незаконними дій приватного нотаріуса Варави К. В. та відшкодування моральної шкоди й ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позову, а в частині позовних вимог про визнання незаконними дій приватного нотаріуса Петровського В. М. залишити в силі рішення суду першої інстанції.
Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд не врахував, що нотаріуси не мають права засвідчувати підписи на заявах, у яких стверджуються обставини щодо права власності на майно, а тому безпідставно відмовив у задоволенні позову. 
Оскільки рішення суду першої інстанції скасованосудом апеляційної інстанції, то в касаційному порядку не переглядається.
Рух справи в суді касаційної інстанції
Ухвалою Верховного Суду від 05 березня 2021 року відкрито касаційне провадження в цій справі та витребувано її матеріали із суду першої інстанції.
26 березня 2021 року справа № 522/13417/19 надійшла до Верховного Суду.
Представник ОСОБА_2 - ОСОБА_4 надіслала відзив на  касаційну скаргу, у якому просить залишити її без задоволення, а оскаржувану постанову апеляційного суду без змін. Разом з відзивом ОСОБА_4 подала клопотання, у якому просить закрити касаційне провадження на підставі пункту 4 частини першої статті 396 ЦПК України.
Перевіривши вказане клопотання, підстав для закриття касаційного провадження колегія суддів не встановила.
Позиція Верховного Суду
Відповідно до частин першої і другої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та  вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.
Фактичні обставини, встановлені судами
Суди встановили, що 16 грудня 2013 року приватний нотаріус Одеського міського  нотаріального округу Варава К. В. засвідчила справжність підпису ОСОБА_1 на заяві, у якій він повідомляв, що квартира АДРЕСА_1 є особистою приватною власністю його дружини ОСОБА_2 , оскільки набута нею за час шлюбу, але за кошти, які належали їй особисто, будь-якої участі в поліпшенні цього майна він не брав.
25 червня 2018 року приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Петровський В. М. засвідчив справжність підпису ОСОБА_1 на заяві, у якій він повідомляв, що квартира АДРЕСА_2 , нежитлове приміщення № 11/У та машиномісце №  НОМЕР_1 , які розташовані за цією ж адресою, є особистою приватною власністю дружини ОСОБА_2 , оскільки набуті нею за час шлюбу, але за кошти, які належали їй особисто, будь-якої участі в поліпшенні цього майна він не брав.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Нотаріус - це уповноважена державою фізична особа, яка здійснює нотаріальну діяльність у державній нотаріальній конторі, державному нотаріальному архіві або незалежну професійну нотаріальну діяльність, зокрема посвідчує права, а  також факти, що мають юридичне значення, та вчиняє інші нотаріальні дії, передбачені законом, з метою надання їм юридичної вірогідності (частина перша статті 3 Закону України «Про нотаріат»).
Згідно з частинами першою та третьою статті 78 Закону України «Про нотаріат» (в  редакції, чинній станом на 16 грудня 2013 року) нотаріус, посадова особа органу місцевого самоврядування, начальник установи виконання покарань засвідчують справжність підпису на документах, зміст яких не суперечить законові і які не мають характеру угод та не містять у собі відомостей, що  порочать честь і гідність людини. Нотаріус, посадова особа органу місцевого самоврядування, засвідчуючи справжність підпису, не посвідчують факти, викладені у документі, а лише підтверджують, що підпис зроблено певною особою.
Відповідно до частин першої та третьою статті 78 Закону України «Про нотаріат» (в  редакції, чинній станом на 25 червня 2018 року Нотаріус, посадова особа органу місцевого самоврядування, начальник установи виконання покарань засвідчують справжність підпису на документах, крім тих, які відповідно до  закону або за вимогою сторін підлягають нотаріальному посвідченню. Нотаріус, посадова особа органу місцевого самоврядування, засвідчуючи справжність підпису, не посвідчують факти, викладені у документі, а лише підтверджують, що підпис зроблено певною особою.
Пунктом 6.4 глави 7 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012  року (в редакції, чинній на час вчинення оспорюваних дій), передбачено, що  нотаріус не може засвідчувати справжність підпису фізичної особи на  документі, у якому стверджуються обставини, право посвідчення яких належить лише відповідному державному органові (час народження, шлюбу, смерті, наявність хвороби, інвалідності, права власності на майно тощо).
Установивши, що засвідчуючи справжність підпису позивача на заявах від 16  грудня 2013 року та від 25 червня 2018 року, нотаріуси не змінювали форму власності майна, а лише підтвердили, що  підписи на цих заявах зроблені саме позивачем, суд апеляційної інстанції обґрунтовано вважав, що такі дії відповідачів не суперечать вимогам закону, а тому правильно відмовив у задоволенні позову.
Доводи касаційної скарги не дають підстав для скасування оскаржуваної постанови апеляційного суду, фактично зводяться до неправильного тлумачення заявником норм матеріального права та стосуються переоцінки доказів.
Порушень норм процесуального права, що призвели до неправильного вирішення справи, а також обставин, які є обов`язковими підставами для скасування судового рішення, касаційний суд не встановив.
 
Висновки за результатом розгляду касаційної скарги
Згідно з частиною третьою статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.
Оскаржуване судове рішення відповідає вимогам закону й підстав для його скасування немає.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а постанову апеляційного суду без змін.
Щодо судових витрат
Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції. 
Оскільки касаційна скарга залишена без задоволення, немає підстав для нового розподілу судових витрат. 
Керуючись статтями 400, 401, 409, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Одеського апеляційного суду від 07 жовтня 2020 року залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття,  є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                                 М. Ю. Тітов
                                                                                                            А. Ю. Зайцев
                                                                                                            Є. В. Коротенко