ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2022 р. 	Справа № 520/11407/21	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Спаскіна О.А.,
Суддів: П`янової Я.В. ,  Присяжнюк О.В. ,

          розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.10.2021, головуючий суддя І інстанції: Мороко А.С., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022 по справі № 520/11407/21
          за позовом ОСОБА_1 
          до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області 
          про визнання протиправними та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якому просила:
- задовольнити позов про визнання протиправним рішення відповідача №963310157339 від 21.01.2021р., скасування цього рішення та зобов`язання вчинити певні дії;
- визнати протиправним та скасувати рішення №963300122453 від 12.02.2021р. Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про перерахунок пенсії, в частині зменшення її розміру з 87% до 60% від заробітку та обмеження її максимального розміру 10 прожитковими мінімумами для осіб, що втратили працездатність;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити перерахунок призначеної їй - ОСОБА_1 пенсії за вислугу років на підставі довідки № 21-55 від 22.10.2020 року Харківської обласної прокуратури у розмірі 87 відсотків без обмеження її максимального розміру із виплатою різниці між фактично отриманою та перерахованою сумою пенсії з 01.10.2020 року, однією сумою.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 13.10.2021 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області  про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задоволено частково. 
Визнано протиправним та скасовано рішення № 963300122453 від 12.02.2021 Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про перерахунок пенсії, в частині зменшення її розміру з 87 % до 60 % від заробітку.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду в Харківській області здійснити перерахунок, призначеної ОСОБА_1 пенсії за вислугу років на підставі довідки № 21-55 від 22.10.2020 Харківської обласної прокуратури у розмірі 87 % та виплатити різницю між фактично отриманою та перерахованою сумою пенсії з 01.10.2020. 
В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.
Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області  судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн 00 коп. 
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.10.2021 та прийняти нове судове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права та ст.ст. 8,19,22,46,55,58,64,152 Конституції України, зазначивши, що фактично по суті позов не розглянутий, так як в описовій частині  та в резолютивній частині  рішення суду першої інстанції розглянуто рішення відповідача №963300122453 від 12.02.2021р., проте позивачем оскаржено рішення відповідача №963310157393 від 22.01.2021р. Також апелянт зазначає, що в оскаржуваному рішенні суду зазначено, що позивачу призначена пенсія у 2008 за вислугу років у розмірі 90%, тоді як це не відповідає дійсності і в справі за її позовом такі дані відсутні, оскільки позивачу призначено пенсію у розмірі 87% і не в 2008р., а в 2002 році. В мотивувальній частині рішення вказано, що підлягають частковому задоволенню позовні вимоги іншої особи, а не її - ОСОБА_1 .
Відповідно до ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, вважає, що вимоги апеляційної скарги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_1 з 05.09.2002 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області, як отримувач пенсії за вислугу років відповідно до ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру".
Постановою Жовтневого районного суду м. Харкова від 16.08.2016 по справі № 639/4232/16-а позовні вимоги ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України у Жовтневому районі м. Харкова про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено. Визнано протиправними дії управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Харкова щодо відмови ОСОБА_1 у проведенні перерахунку пенсії за вислугу років у розмірі 87% від суми середньомісячної (чинної) заробітної плати відповідно до довідки прокуратури Харківської області від 01.03.2016 року № 18-222 та ст. 50-1 ЗУ "Про прокуратуру" № 1789-ХІІ від 05.11.1991 р., що діяв на час призначення пенсії. Скасовано рішення комісії з розгляду спірних питань при призначенні (перерахунку) пенсій управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Харкова протокол № 8 від 18.03.2016 року щодо відмови ОСОБА_1 у проведенні перерахунку пенсії за вислугу років відповідно до ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" № 1789-ХІІ від 05.11.1991. Зобов`язано управління Пенсійного фонду України у Жовтневому районі м. Харкова провести перерахунок призначеної ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" № 1789-ХІІ від 05.11.1991, виходячи з розрахунку 87 % від суми середньомісячної (чинної) заробітної плати старшого прокурора відділу на підставі довідки прокуратури Харківської області від 01.03.2016 № 18-222, починаючи з 01.01.2016 без обмеження її максимального розміру та здійснити відповідні виплати з вищевказаного розрахунку. 
21.01.2021 позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області із заявою, в якій просила провести перерахунок пенсії на підставі довідки Харківської обласної прокуратури № 21-55 від 22.10.2020.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області  №963310157393 від 22.01.2021 здійснено перерахунок пенсії позивача, де зазначено, що розмір пенсії ОСОБА_1 з 01.10.2020 - по 30.11.2020 становить 17120,00 грн, з 01.12.2020 - по 31.12.2020 - 17690,00 грн; з 01.01.2021 - по 30.06.2020 - 17690,00 грн; з 01.07.2021 по 30.11.2021 - 18540,00 грн.; з 01.12.2021 - довічно - 19340.00 грн.
Відповідачем перерахунок пенсії проведено з розрахунку 60 % заробітної плати працівника прокуратури, обмежено позивачу граничний розмір його пенсії, призначеної на підставі Закону України «Про прокуратуру», десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність.
Позивач вважаючи, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківський області протиправно проведено перерахунок пенсії з розрахунку 60 % та встановлення обмеження пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з цим позовом. 
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 13.10.2021 адміністративний позов ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задоволено частково. 
Суд першої інстанції, приймаючи таке рішення, виходив з обґрунтованості позовних вимог в частині неправомірності дій відповідача щодо перерахунку пенсії зі зменшенням позивачу розміру з 87% до 60% від заробітку працівника прокуратури.
Відмовляючи в частині позовних вимог про здійснення перерахунку пенсії без обмеження максимальним розміром, суд першої інстанції погодився з висновком відповідача.
Також, суд визнав протиправним та скасував рішення № 963300122453 від 12.02.2021 відповідача про перерахунок пенсії позивача, в частині зменшення її розміру з 87 % до 60 % від заробітку, проте матеріали справи такого рішення не містять, а позивачем оскаржувалось рішення №963310157393 від 22.01.2021 року.
Колегія суддів не погоджується з таким рішенням суду першої інстанції з наступних підстав.
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Пенсійне забезпечення прокурорів і слідчих станом на дату призначення позивачу пенсії визначалось ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року №1789-ХІІ (далі - Закон №1789-ХІІ).
У відповідності до ч. 1 ст. 50-1 Закону №1789-ХІІ, у редакції, чинній на момент призначення пенсії позивачу, прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.
Частиною 12 ст. 50-1 Закону №1789-ХІІ передбачено, що обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.
Згідно з ч. 17 ст. 50-1 Закону №1789-ХІІ призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.
Таким чином, на момент призначення позивачу пенсії порядок та підстави для перерахунку пенсії прокурорів були визначені ст. 50-1 Закону №1789-ХІІ.
В подальшому до ст. 50-1 Закону №1789-ХІІ вносилися зміни Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08 липня 2011 року №3668-VI, внаслідок яких ч. 17 ст. 50-1 з 01 жовтня 2011 року стала вісімнадцятою, тобто відбулась зміна порядкового номеру частини статті, що регламентувала порядок та підстави перерахунку пенсії, проте її текст залишився незмінним.
Законом України «Про внесення змін та визначення такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2014 року №76-VІІІ до статті 50-1 Закону №1789-ХІ внесено зміни, зокрема, ч. 18 ст. 50-1 Закону №1789-XII викладено у наступній редакції: «Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України».
Водночас 15.07.2015 набрав чинності Закон № 1697-VII, відповідно до Розділу ХІІ Прикінцевих положень якого визнано таким, що втратив чинність із набранням чинності цим Законом, зокрема, Закон № 1789-XII, крім, частин третьої, четвертої, шостої та одинадцятої статті 50-1, що втратили чинність з 15.12.2015.
У зв`язку з набранням чинності Законом № 1697-VII пенсійне забезпечення працівників прокуратури регулюється положеннями статті 86, за правилами частин першої, другої якої прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років. Пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.
Згідно з частиною двадцятою цієї статті призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Пенсія працюючим пенсіонерам перераховується також у зв`язку з призначенням на вищу посаду, збільшенням вислуги років, присвоєнням почесного звання або наукового ступеня та збільшенням розміру складових його заробітної плати в порядку, передбаченому частинами другою, третьою та четвертою цієї статті, при звільненні з роботи або за кожні два відпрацьовані роки.
Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії у часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
За загальним правилом норма права діє щодо відносин, які виникли після набрання чинності цією нормою. Тобто до правовідносин застосовується той закон, під час дії якого вони настали.
Позицію щодо незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів висловлював Конституційний Суд України. Так, згідно з висновками щодо тлумачення змісту статті 58 Конституції України, викладеними у рішеннях Конституційного Суду України від 13.05.1997 № 1-зп, від 09.02.1999 № 1-рп/99, від 05.04.2001 № 3-рп/2001, від 13.03.2012 № 6-рп/2012, закони та інші нормативно-правові акти поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності; дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється із втратою ним чинності, тобто до певного юридичного факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце; дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом.
Отже, до правовідносин щодо визначення відсоткового значення розміру пенсії, право на перерахунок якої виникло після набрання чинності Законом № 1697-VII, повинні застосовуватись виключно норми цього Закону, оскільки застережень щодо застосування норми, що визначала розмір місячного заробітку у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, Закон № 1697-VII не містить та не встановлює окремого порядку обчислення відсоткового розміру під час перерахунку раніше призначеної пенсії з урахуванням норми Закону № 1789-XII, що визначала розмір місячного заробітку у відсотках та яка діяла на момент призначення пенсії, тобто одночасного застосування норм, які передбачені різними законами.
Такий правовий висновок узгоджується з покладеним в основу Закону № 1697-VII принципом єдності системи прокуратури України, що забезпечується, зокрема єдиним статусом прокурорів, який передбачає однакове матеріальне та соціально-побутове забезпечення, зокрема пенсійне забезпечення прокурорів.
З урахуванням вище вказаного, колегія суддів зазначає, що розмір відсотків, який враховується під час перерахунку пенсії має бути співмірним із тим, який застосовується під час призначення пенсії працівникам прокуратури. Встановлення різних підходів до порядку обчислення відсоткового розміру під час перерахунку пенсії після набуття чинності Законом № 1697-VII порушує справедливий баланс між інтересами працівників прокуратури, яким пенсія призначається відповідно до цього Закону та тими, яким вона була призначена відповідно до Закону № 1789-XII, ставить у нерівне становище працівників прокуратури, які отримали право на пенсію відповідно до Закону № 1697-VII.
Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2018 N 5-р/2018 зазначено, що положення частини першої статті 22 Конституції України необхідно розуміти так, що при ухваленні нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих конституційних прав і свобод людини, якщо таке звуження призводить до порушення їх сутності.
Колегія суддів зазначає, що гарантією належного пенсійного забезпечення працівників прокуратури є право на безумовний перерахунок розміру пенсії у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Таке право за своєю суттю направлене на збільшення розміру виплачуваної працівнику прокуратури пенсії, а гарантія дотримання конституційного права на соціальний захист, зокрема щодо недопущення зменшення такого розміру у випадку перерахунку пенсії, має бути забезпечена виплатою пенсії в раніше встановленому розмірі.
Судова колегія звертає увагу, що у постанові Верховного Суду від 21 грудня 2021 року у справі № 580/5962/20, останній відступив від висновку, викладеного, зокрема у постанові Верховного Суду від 10.09.2021 у справі № 580/5238/20 у подібних правовідносинах, та сформував правовий висновок, згідно якого до правовідносин щодо визначення відсоткового значення розміру пенсії, право на перерахунок якої виникло після набранням чинності Законом № 1697-VII, повинні застосовуватись виключно норми цього Закону, зокрема частини другої статті 86, якими встановлено, що пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми місячної (чинної) заробітної плати працівників прокуратури, а не норма, що визначає розмір місячного (чинного) заробітку у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії.
На час звернення ОСОБА_1 із заявою до відповідача про перерахунок пенсії стаття 50-1 Закону № 1789-ХІІ відповідно до пункту 3 Прикінцевих положень Закону № 1697-VII у частині перерахунку пенсії втратила чинність.
З огляду на наведене, на спірні правовідносини поширюються положення частини другої статті 86 Закону № 1697-VII, у силу вимог яких пенсія працівникам прокуратури призначається (перераховується) в розмірі 60 відсотків від суми місячної (чинної) заробітної плати.
З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що позовні вимоги позивача у частині здійснення перерахунку пенсії у розмірі 87 відсотків від суми місячної заробітної плати, є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.
Щодо позовних вимог в частині обмеження пенсії максимальним розміром, колегія суддів виходить з наступного.
Відповідно до статті 2 Закону № 3668-VI (який набрав чинності 1 жовтня 2011 року) максимальний розмір пенсії або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Закону України Про прокуратуру, не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.
Цим Законом було внесено зміни до статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ, положення частини п`ятнадцятої якої викладено в аналогічній редакції.
При цьому абзацом першим пункту 2 розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону № 3668-VI встановлено, що обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.
Абзацом другим цього пункту визначено, що пенсіонерам, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом і в яких розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) перевищує максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений цим Законом, виплата пенсії здійснюється без індексації, без застосування положень частин другої та третьої статті 42 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та проведення інших перерахунків, передбачених законодавством, до того часу, коли розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) відповідатиме максимальному розміру пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), установленому цим Законом.
А отже, положення пункту 2 розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону № 3668-VI спрямовані на врегулювання питань, які виникли у зв`язку із застосуванням Закону № 3668-VI стосовно осіб, у яких розмір пенсії на момент набрання чинності цим Законом перевищував максимальний розмір, а саме - надання права на отримання пенсії у розмірі, який перевищує максимальний, без можливості її перерахунку до моменту, коли такий розмір відповідатиме максимальному розміру пенсії. Водночас з моменту, коли особа набуде право на перерахунок, на розмір її пенсії будуть поширюватися загальні правила щодо обмежень.
Закон № 1789-ХІІ втратив чинність (крім окремих положень, які не стосуються спірних правовідносин) у зв`язку з набранням чинності Законом № 1697-VII, за правилами абзацу шостого частини п`ятнадцятої статті 86 якого максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. 
Враховуючи зазначене, з моменту набрання чинності Законом № 1697-VII питання призначення та перерахунку пенсій працівникам прокуратури врегульовувалися нормами цього Закону, зокрема статтею 86, частиною п`ятнадцятою якої були встановлені обмеження пенсії максимальним розміром.
Отже, пункт 2 розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону № 3668-VI не скасовує обмеження максимального розміру пенсії, призначеної працівнику прокуратури до набрання чинності цим Законом, а встановлює особливе регулювання щодо застосування такого обмеження до осіб, яким пенсія призначена до набрання чинності Законом № 3668-VI, і в яких розмір пенсії на момент набрання чинності цим Законом перевищував максимальний розмір. Зокрема, шляхом надання права на отримання пенсії у розмірі, який перевищує максимальний, без можливості її перерахунку до моменту, коли такий розмір відповідатиме максимальному розміру пенсії. Водночас з моменту відповідності розміру пенсії максимальному розміру пенсії, - поширення на її розмір загальних правил щодо обмежень, встановлених статтею 50-1 Закону № 1789-ХІІ, а з 14.10.2014 - абзацом шостим частини п`ятнадцятої статті 86 Закону № 1697-VII.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 21 грудня 2021 року у справі № 580/5962/20.
Судом встановлено, що внаслідок перерахунку пенсії позивача її розмір перевищив максимальний, а тому на спірні правовідносини поширюються положення абзацу шостого частини п`ятнадцятої статті 86 Закону № 1697-VII, які встановлюють обмеження пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність.
Судова колегія зазначає, що позовні вимоги в частині здійснення перерахунку пенсії без обмеження її максимальним розміром також є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.
Колегія суддів звертає увагу, що суд першої інстанції, визнаючи протиправним та скасовуючи рішення № 963300122453 від 12.02.2021 відповідача про перерахунок пенсії позивача, в частині зменшення її розміру з 87 % до 60 % від заробітку, не розглянув та не вирішив по суті позовну вимогу щодо скасування №963310157393 від 22.01.2021 року, яке оскаржувала позивач.
За таких обставин, судове рішення підлягає скасуванню з прийняттям нового.
Щодо вимог ОСОБА_1 про преюдиційність рішення Жовтневого районного суду  м.Харкова від 16.08.2016 з приводу встановлення  87%  розміру пенсії від заробітку судова колегія зазначає, що  це рішення стосується обрахунку пенсії за  ст.50-1  Закону № 1789-ХІІ, а обрахування пенсії в розмірі 60% здійснене відповідачем за ст. 86 Закону № 1697-VII, а тому не може бути преюдиційним у вирішенні цього спору.
Решта тверджень та посилань в апеляційній скарзі не впливають на висновки суду.
Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Приписи п.п. 1, 4 ч. 1, ч. 2 ст. 317 КАС України визначають, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
У зв`язку з цим колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції скасувати з прийняттям нового рішення.
Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 326, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

          Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
          Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.10.2021 р. по справі № 520/11407/21 скасувати.
          Прийняти постанову, якою у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправними та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії відмовити.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		О.А. Спаскін 	
Судді	   	Я.В. П`янова    О.В. Присяжнюк