КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Апеляційне провадження:                                                        Доповідач - Ратнікова В.М.
33/824/863/2022             
                                      
                                       П О С Т А Н О В А
 
                            І М Е Н Е М      У К Р А Ї Н И
 
        м. Київ                                                                                          Справа № 759/28288/21
 
16 травня 2022 року  Київський апеляційний суд у складі судді Судової палати з розгляду цивільних справ Ратнікової В.М.
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Святошинського районного суду м. Києва від 11 січня 2022 року   в справі про  адміністративне правопорушення  за ч. 5 ст. 122 КУпАП, ч. 1 ст. 122-2 КУпАП, ч. 1 ст. 130 КУпАП стосовно   ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, якийпроживає за адресою:  АДРЕСА_1 ,-
в с т а н о в и в:
Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 11 січня 2022 року   ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122-2, ч. 5 ст. 122, ч. 1 ст. 130 КУпАП  та накладено на нього адміністративне стягнення:
- за ч. 1 ст. 122-2 КУпАП у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 3 (три) місяці;
- за ч. 5 ст. 122 КУпАП у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 6 (шість) місяців;
- за ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
Згідно ст. 36 КУпАП накладено на ОСОБА_1 остаточне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір за винесення постанови про накладення адміністративного стягнення у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 (двадцять) копійок.
 Не погоджуючись з такою постановою суду першої інстанції, 21 січня 2022 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову Святошинського районного суду м. Києва від 11 січня 2022 року  та закрити провадження у справі.
Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що постанова суду першої інстанції ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права.
Зазначає, що 20 листопада 2021 року у проміжок часу з 22:00 год. по 00:15 год. його транспортним засобом керував його товариш ОСОБА_2 , який не перебував у стані алкогольного спяніння. 
Звертає увагу, що в протоколі про адміністративне правопорушення він зазначив, що не керував транспортним засобом, теж саме він повідомляв і працівникам поліції.
Окрім того, зазначає, що на відеозапису, який долучено в якості доказу до матеріалів справи,  не зафіксовано, що саме він керував транспортним засобом, більш того, на відеозапису зафіксовано, що ОСОБА_2 повідомляв працівників поліції, що це він керував транспортним засобом, проте працівниками поліції було проігноровано таке повідомлення ОСОБА_2 . 
Вказує на те, що в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено час, а саме 01:30 год., проте в цей час він не керував транспортним засобом, а спілкувався з працівниками поліції. 
Зазначає, що працівниками поліції було вчинено ряд незаконних дій, а саме: було проведено общук його автомобіля без законних підстав та участі понятих, заволодіння його коштами у розмірі 55 000,00 грн. у звязку з чим за його заявою наразі проводиться розслідування.
Звертає увагу, що працівниками поліції було грубо порушено процедуру його огляду на стан сп"яніння, оскільки йому було запропоновано пройти огляд на стан сп'яніння о 02:26 год. в приміщенні Святошинського управління поліції, а не на місці події.
Також працівниками поліції не було роз'яснено йому наслідки відмови від проходження огляду на стан сп'яніння та не пояснено процедуру проходження самого огляду.
В судовому засіданні  ОСОБА_1 повідомив, що 21 листопада 2021 року він з ОСОБА_2 виїхали з роботи з м. Козин, де вони в приватному будинку виконували роботу з проведення електропостачання. Зазначив, що ім`я власника будинку та адресу де розташовано будинок  він не знає. 
Повідомив, що їхали вони на автомобілі «AUDI A6», д.н.з. НОМЕР_1  який належить йому, проте у зв`язку з його  поганим самопочуттям за кермом автомобіля був ОСОБА_2 . Зазначає, що вони приїхали до Оболонського ринку, де купили по 2 літра пива, яке вони випили в машині. Потім десь о 12 годині ночі нізвідки взялись поліцейські. Автомобіль стояв на тому місці, яке  зафіксовано на відео. Він сидів на сидінні водія, а ОСОБА_2 на  передньому пасажирському сидінні. 
В подальшому працівники поліції попросили його надати документи, а саме: посвідчення водія та документи на автомобіль, він повідомив, що документів у нього не має та вийшов із машини. Працівники поліції забрали ключі та одягнули на нього наручники та відвезли в кінець Оболонського ринку. В цей час співробітник поліції пішла до його машина та провела у ній обшук. В подальшому його доставили до Святошинського райвідділу поліції. Зазначає, що аварійної ситуації на дорозі та погоні не було. Повідомив, що коли він потрапив додому, то викликав співробітників поліції та написав заяву про крадіжку грошей з його машини.
Захисник ОСОБА_1   в суді апеляційної інстанції повністю підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.
Також в суді апеляційної інстанції був допитаний в якості свідка ОСОБА_2 який повідомив, що 21 листопада 2021 року вони зі ОСОБА_1 їхали з роботи з м. Козин на автомобілі AUDI A6, який належить ОСОБА_1 . Зазначив, що він був за кермом автомобіля, оскільки у ОСОБА_1 боліла голова. Вони приїхали на Оболонський ринок, пішли в магазин та купили пиво. Коли поліція стояла біля них, він пив пиво, а ОСОБА_1 сів в машину за руль та забирав речі.  На прохання поліцейських ОСОБА_1 не надав свої документи. Зазначив, що ОСОБА_1 стояв спокійно, він вступив в перепалку з працівниками поліції та нецензурно висловлювався у зв`язку з чим на нього склали протокол за ст. 173 КУпАП. Повідомив, що він був у тверезому стані. 
Заслухавши пояснення учасників справи, покази свідка, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.
Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративні правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Визнаючи ОСОБА_1 винним   у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених  ч. 5 ст. 122 КУпАП, ч. 1 ст. 122-2 КУпАП, ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції посилався на те, що  вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаних адміністративних  правопорушень підтверджена належними та допустимими доказами.
Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Згідно зі ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.
Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.
Відповідно до п.1.3 Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Згідно з п.1.9 Правил дорожнього руху особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Згідно з положеннями ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» (із змінами та доповненнями) водій, серед іншого, зобов`язаний:
- виконувати розпорядження поліцейського, а водії військових транспортних засобів - посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, що даються в межах їх компетенції, передбаченої чинним законодавством, Правилами дорожнього руху та іншими нормативними актами;
- не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів.
Положеннями ч.1 ст.130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само за  відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин, а диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП визначена адміністративна відповідальність також і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно з положеннями частин 2 - 6 ст. 266 КУпАП огляд водія  на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.
У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Згідно з пунктом 12 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє таку особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
Отже, відмова водія від проходження огляду на стан, зокрема, наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я є підставою для притягнення  його до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП. За змістом п. 8 Порядку, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я, поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
Відповідно до п. 2 розділу ІІ Інструкції, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання, які долучаються до протоколу.
Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
У відповідності до вимог ст. 278 КУпАП, суддя районного суду при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання, передбачені вказаною статтею, у тому числі і питання про те, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.
Також стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особа, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.
Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серія ААБ № 338242, складеного інспектором роти №5, батальйону № 1, полку №1 Управління патрульної поліції у м. Києві ДПП лейтенантом поліції Дерев`янко Оленою В`ячеславівною,  21 листопада 2021 року о 01 год. 30 хв. водій  ОСОБА_1 керував транспортним засобом «AUDI A6», д.н.з. НОМЕР_1 , в м. Києві по Кільцевій дорозі,  не виконав вимогу дорожнього знаку 2.1. Під час спілкування у водія були виявлені ознаки алкогольного сп'яніння, а саме: різкий запах з порожнини рота, нестійка хода, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
В протоколі  про адміністративне  правопорушення серії ААБ № 338242 від  11 листопада 2021 року ОСОБА_1 зазначив, що не погоджується з протоколом, оскільки не керував транспортним засобом.
В матеріалах справи наявний рапорт інспектора роти №5, батальйону № 1, полку №1 Управління патрульної поліції у м. Києві ДПП лейтенанта поліції Дерев`янко Олени В`ячеславівни відповідно до якого 21 листопада 2021 року транспортний засіб «AUDI A6», д.н.з. НОМЕР_1 не виконав вимогу дорожнього знаку 2.1. «Дати дорогу», внаслідок чого працівникам поліції довелось застосувати різке гальмування і різко змінити напрямок руху. Після цього працівники поліції ввімкнули червоно- сині проблискові маячки і подали сигнал про зупинку, проте водій навпаки пришвидшився і почав тікати. 
Зазначено, що транспортний засіб було зупинено на вул. Жмеринській в м.Києві.  Під час спілкування із водієм ОСОБА_1 у нього були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, поведінка, що не відповідає обстановці. Оскільки ОСОБА_1 не йшов на контакт і поводив себе дуже агресивно, а при візуальному огляді автомобіля було виявлено пістолет марки ПМ (в подальшому виявився пневматичною зброєю), до нього було застосовано спецзасіб кайданки та доставлено до Святошинського УП для складання адміністративних матеріалів. 
Окрім того, з переглянутого в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції відеозапису з боді камери працівника поліції встановлено, що під час зупинки транспортного засобу «AUDIA6», д.н.з. НОМЕР_1 за кермом автомобіля знаходився ОСОБА_1 , а ОСОБА_2 виходив з автомобіля зі сторони переднього пасажирського сидіння. 
Працівниками поліції було роз`яснено ОСОБА_1 причину зупинки транспортного засобу та повідомлено про необхідність надати документи, проте ОСОБА_1 документи не надав.
В подальшому під час спілкування працівників поліції з ОСОБА_2 останній на запитання співробітника поліції чому вони не зупинили автомобіль на вимогу поліції зазначив «Ну я ж не міг йому… зажати ручник і створити аварійну обстановку».
Також ОСОБА_2 не погоджувався з твердженнями працівника поліції, що швидкість автомобіля «AUDIA6», д.н.з. НОМЕР_1 була близько 180 км/год, а наполягав, що швидкість автомобіля була 80 км/год. В подальшому ОСОБА_2 підійшов до співробітника поліції та повідомив, що за кермом перебував саме він, проте працівник поліції заперечила вказаний факт, після чого ОСОБА_2 зазначив «був, не був… така вже ситуація склалась». З дослідженого відеозапису вбачається, що ОСОБА_4   має нестійку ходу та не чітку мову. 
Аналізуючи вказані докази в їх сукупності, суд апеляційної інстанції критично оцінює покази свідка ОСОБА_2 про те, що   21 листопада 2021 року о 01 год. 30 хв.  за кермом належного на праві власності   ОСОБА_1 транспортного засобу «AUDI A6», д.н.з. НОМЕР_1 , в м. Києві по Кільцевій дорозі був він, так як вказані покази спростовуються  іншими дослідженими у справі доказами та поясненнями самого ОСОБА_2 безпосередньо на місці події.
На відео DSJ_0000191_000191 на 01 хв. 02 сек. зафіксовано, як співробітник поліції запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою технічного приладу «Драгер» або у лікаря нарколога. ОСОБА_1 заперечував, що він був за кермом.
Аналізуючи вимоги закону та  досліджені докази, апеляційний суд вважає, що  суд першої інстанції прийшов до вірного та обґрунтованого висновку  про вчинення  ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
Доводи апеляційної скарги про те, що 20 листопада 2021 року у проміжок часу з 22:00 год. по 00:15 год. його транспортним засобом керував його товариш ОСОБА_2 , який не перебував у стані алкогольного сп`яніння, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки з дослідженого в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції відеозапису з нагрудної боді камери працівника поліції встановлено, що саме ОСОБА_1 перебував за кермом автомобіля «AUDI A6», д.н.з. НОМЕР_1 , окрім того під час спілкування ОСОБА_2 з працівниками поліції він зазначив, що не міг зупинити автомобіль на вимогу працівників поліції, оскільки якби він смикнув ручник, то це б призвело до утворення аварійної ситуації.Окрім того коли ОСОБА_2 підійшов до співробітника поліції та повідомив, що за кермом перебував саме він, працівник поліції заперечувала це, після чого ОСОБА_2 зазначив «був, не був… така вже ситуація склалась»
Того ж дня відносно ОСОБА_1 інспектором роти №5, батальйону № 1, полку №1 Управління патрульної поліції у м. Києві ДПП лейтенантом поліції Дерев`янко Оленою В`ячеславівною, було складено протокол про адміністративне правопорушення серія ААБ № 338243 відповідно до якого 21 листопада 2021 року о 01 год. 30 хв. водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «AUDI A6», д.н.з. НОМЕР_1 , в м. Києві по Кільцевій дорозі, не виконав вимогу  дорожнього знаку 2.1 "Дати дорогу", що змусило службовий автомобіль патрульної поліції д.н.з. НОМЕР_2 застосувати різке гальмування та різку зміну напрямку руху, чим порушив вимоги п. 8.4 ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 5 ст. 122 КУпАП.
Переглядаючи постанову суду першої інстанції в частині визнання ОСОБА_1 винним за ч. 5 ст. 122 КУпАП суд апеляційної інстанції виходив з наступного.
Згідно з ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах доводів апеляційної скарги.
Відповідно до ст.ст.245, 280 КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне й об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, що сприяє постановленню законного та обґрунтованого рішення, яке виключало б його двозначне тлумачення і сумніви щодо доведеності вини певної особи у вчиненні адміністративного правопорушення.
З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст.251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд з урахуванням вимог ст.252 КУпАП оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно з ч.5 ст.122 КУпАП порушення, передбачені частинами першою - четвертою цієї статті, що спричинили створення аварійної обстановки, а саме: примусили інших учасників дорожнього руху різко змінити швидкість, напрямок руху або вжити інших заходів щодо забезпечення особистої безпеки або безпеки інших громадян тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі вісімдесяти п`яти  неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.
Пунктом 2.3 б ПДР України передбачено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.
Згідно пункту 8.4 Правил дорожнього руху дорожні знаки поділяються на групи:попереджувальні знаки (Інформують водіїв про наближення до небезпечної ділянки дороги і характер небезпеки. Під час руху по цій ділянці необхідно вжити заходів для безпечного проїзду); знаки пріоритету (встановлюють черговість проїзду перехресть, перехрещень проїзних частин або вузьких ділянок дороги); заборонні знаки (запроваджують або скасовують певні обмеження в русі); наказові знаки (показують обов`язкові напрямки руху або дозволяють деяким категоріям учасників рух по проїзній частині чи окремих її ділянках, а також запроваджують або скасовують деякі обмеження); інформаційно- вказівні знаки (запроваджують або скасовують певний режим руху, а також інформують учасників дорожнього руху про розташування населених пунктів, різних об`єктів, територій, де діють спеціальні правила); знаки сервісу (інформують учасників дорожнього руху про розташування об`єктів обслуговування) та таблички до дорожніх знаків (уточнюють або обмежують дію знаків, разом з якими вони встановлені).
Знак 2.1 «Дати дорогу» відноситься до знаків пріоритету.
В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 стверджував, що аварійної ситуації на дорозі та погоні не було, проте з переглянутого в судовому засіданні відеозапису з нагрудної боді камери працівника поліції встановлено, що на запитання співробітника поліції «А як він входив в поворот? А як би попав в нас?» ОСОБА_2 відповів «Ну… була би проблема».
Отже, перебуваючи безпосередньо на місці події ні ОСОБА_2 , ні ОСОБА_1 не заперечують того факту, що ОСОБА_1 було порушено правила дорожнього руху та не виконано вимоги дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу», що змусило службовий автомобіль патрульної поліції застосувати різке гальмування та різку зміну напрямку руху. Таких доводів не містить і апеляційна скарга.
З огляду на вище викладене, з урахуванням наданих  досліджених в судовому засіданні доказів, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що постанова Святошинського районного суду м. Києва від 11 січня 2022 рокув частині визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 5 ст. 122 КУпАП є законною та обґрунтованою. 
Також 21 листопада 2021 року інспектором взводу 2, роти 5, полку 1 Управління патрульної поліції у м. Києві ДПП  капітаном поліції Василюком В.В. було складено протокол про адміністративне правопорушення серія ААБ № 194332 відповідно до якого 21 листопада 2021 року о 01 год. 30 хв. водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «AUDI A6», д.н.з. НОМЕР_1 , в м. Києві по Кільцевій дорозі не виконав вимогу працівників поліції про зупинку транспортного засобу, подану маячками червоного та синього кольору та через гучномовець, не зупинився, був затриманий шляхом переслідування на патрульному транспортному засобі д.н.з. НОМЕР_2 , чим порушив вимоги п. 2.4 ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 122-2 КУпАП.
Переглядаючи постанову суду першої інстанції в частині визнання ОСОБА_1 винним за ч. 1 ст. 122-2 КУпАП суд апеляційної інстанції виходив з наступного.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 122-2 КУпАП невиконання водіями вимог поліцейського, а водіями військових транспортних засобів - вимог посадової особи військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України про зупинку транспортного засобу тягне за собою накладення штрафу в розмірі дев`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від трьох до шести місяців.
Згідно з п. 2.4 Правил Дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1; дати можливість перевірити номери агрегатів і комплектність транспортного засобу та дати можливість оглянути транспортний засіб відповідно до законодавства за наявності на те законних підстав, у тому числі провести з використанням спеціальних пристроїв (приладів) зчитування інформації із самоклейної мітки радіочастотної ідентифікації про проходження обов`язкового технічного контролю транспортним засобом, а також перевірку технічного стану транспортних засобів, які відповідно до законодавства підлягають обов`язковому технічному контролю.
Відповідно до п.8.9 ПДР вимога про зупинку транспортного засобу подається поліцейським за допомогою: а) сигнального диска з червоним сигналом чи світлоповертачем або руки, що вказує на відповідний транспортний засіб та подальше місце його зупинки; б) увімкненого проблискового маячка синього і червоного або лише червоного кольору та (або) спеціального звукового сигналу; в) гучномовного пристрою; г) спеціального табло, на якому зазначається вимога про зупинку транспортного засобу. Водій повинен зупинити транспортний засіб у вказаному місці з дотриманням правил зупинки.
З досліджених в суді апеляційної інстанції відео з камер відео спостереження, розміщених на вулицях,  встановлено, що о 00:50:25 автомобіль «AUDI A6», д.н.з. НОМЕР_1 їде на великій швидкості по дорозі, а слідом за ним з ввімкненими маячками червоного та синього кольору слідує автомобіль патрульної поліції д.н.з. НОМЕР_2 . Автомобіль «AUDI A6», д.н.з. НОМЕР_1 не зупиняється та не реагує на вимоги поліцейських зупинитись та продовжує набирати швидкість. 
Порушення ОСОБА_1 ч. 1 ст. 122-2 КУпАП також підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 194332 та рапортом інспектора роти №5, батальйону № 1, полку №1 Управління патрульної поліції у м. Києві ДПП лейтенанта поліції Дерев`янко Олени В`ячеславівни, отже доводи ОСОБА_1 про те, що 21 листопада 2021 року аварійної ситуації на дорозі та погоні не було спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, а саме: відео з нагрудної боді камери працівника поліції  АА- 00191, протоколами про адміністративне правопорушення, рапортом інспектора поліції та відео з камер відео спостереження розміщених на вулиці.
Аналізуючи встановлені фактичні обставини справи та надані на їх підтвердження і досліджені в судовому засіданні докази, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку  про те, що по справі зібрано достатньо доказів, які не викликають сумнівів у своїй достовірності і допустимості, та які підтверджують вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122-2, ч. 5 ст. 122, ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Таким чином, працівниками поліції дотримано процедуру проведення огляду на визначення перебування особи, яка керує транспортним засобом, в стані алкогольного сп`яніння, оскільки  ОСОБА_1  було запропоновано пройти огляд за допомогою спеціального технічного засобу «Драгер» або у лікаря нарколога, проте ОСОБА_1 наполягав, що він не керував транспортним засобом, що розцінюється судом як відмова від проходження такого огляду.
Аналізуючи встановлені обставини справи та досліджені докази, апеляційний суд приходить до висновку  про те, що  апеляційна скарга та зміст оскаржуваної постанови не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які могли б бути підставою для  її скасування, тому апеляційну скаргу   ОСОБА_1 необхідно залишити без задоволення, а постанову   Святошинського районного суду м. Києва від 11 січня 2022 року -  залишити без змін.
Керуючись  ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -
 
п о с т а н о в и в :
 
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Святошинського районного суду м. Києва від 11 січня 2022 рокузалишити без змін.
Постанова   апеляційного суду  набирає законної сили  негайно після її  винесення, є остаточною  й оскарженню не підлягає.  

Суддя: