Справа № 442/5666/21                                                Головуючий у 1 інстанції: Медведик Л.О.  
Провадження № 22-ц/811/31/22                                         Доповідач в 2-й інстанції: Копняк С. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ 

       16 червня 2022 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Копняк С.М.,
суддів: Бойко С.М., Ніткевича А.В.,
секретар судового засідання – Матяш С.І., 
з участю – представника апелянта – адвоката Батькова В.В., представника позивача - прокурора Сеніва О.П., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 04 жовтня 2021 року, у справі за позовом виконувача обов`язків Дрогобицької окружної прокуратури М. Кляпко в інтересах Східницької селищної ради до ОСОБА_1 про витребування майна з незаконного володіння та припинення права власності шляхом скасування державної реєстрації прав на земельні ділянки,

В С Т А Н О В И Л А:

в липні 2021 року виконувач обов`язків керівника Дрогобицької окружної прокуратури М.Кляпко, в інтересах держави в особі Східницької селищної ради, звернувся в суд з вказаним позовом, на підтвердження якого посилався на те, що відповідачка всупереч вимогам законодавства набула у власність дві земельні ділянки, які знаходиться в с. Бистриця-Гірська Дрогобицького району Львівської області, адже рішення органу місцевого самоврядування щодо їх передачі відповідачу, не приймалось, що підтверджено вироком суду. Відтак, ці земельні ділянки перебувають у власності відповідача без правових підстав і підлягають витребуванню з чужого незаконного володіння.
Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 04 жовтня 2021 року позов задоволено.
Припинено право приватної власності ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 1,5118 га з кадастровим номером 4621280900:03:000:0013 для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться в с. Бистриця-Гірська Дрогобицького району Львівської області, скасувавши державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна - земельну ділянку, кадастровий номер 4621280900:03:000:0013, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 778291046212, запис про право власності 05.11.2015.
Припинено право приватної власності ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 0,1435 га з кадастровим номером 4621280900:01:004:0097 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), яка знаходиться в с. Бистриця-Гірська Дрогобицького району Львівської області, скасувавши державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна - земельну ділянку, кадастровий номер 4621280900:01:004:0097, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 778325046212, запис про право власності 05.11.2015.
Витребувано із незаконного володіння ОСОБА_1 , на користь Східницької об`єднаної територіальної громади в особі Східницької селищної ради земельну ділянку площею 0,1435 га, кадастровий номер: 4621280900:01:004:0097, яка знаходиться в с. Бистриця-Гірська Дрогобицького району Львівської області.
Витребувано із незаконного володіння ОСОБА_1 на користь Східницької об`єднаної територіальної громади в особі Східницької селищеної ради (Львівська обл., місто Борислав, селище міського типу Східниця, вул. Золота Баня, будинок 3, код ЄДРПОУ: 26359951) земельну ділянку площею 1,5118 га, кадастровий номер: 4621280900:03:000:0013, яка знаходиться в с. Бистриця-Гірська Дрогобицького району Львівської області.
Вирішено питання розподілу судових витрат.
Рішення в апеляційному порядку оскаржила відповідачка ОСОБА_1 .
В апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати, в задоволені позовних вимог відмовити.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції безпідставно розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 
Судом не здійснено допит свідків, не досліджено висновків почеркознавчих експертиз. 
Місцевий суд не наділений компетенцією в межах розгляду цивільної справи надавати оцінку обставинам досудового розслідування у кримінальному провадженні, учасником якого відповідачка не була.
В лютому 2022 року від Дрогобицької окружної прокуратури надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому міститься прохання залишити оскаржуване рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відзив на апеляційну скаргу мотивовано законністю та обґрунтованістю оскаржуваного судового рішення. У відзиві прокурор зазначає, що повернення земельних ділянок органу місцевого самоврядування є легітимним втручанням у право мирного володіння спірним майно, оскільки обставини щодо незаконного отримання відповідачем спірним земельних ділянок встановлено вироком суду, процесуальне законодавством не вимагає при розгляді цивільної справи повторного дослідження обставин вчинення кримінального правопорушення, котрі встановлено в ході розгляду кримінальної справи.
У квітні 2022 року до суду апеляційної інстанції надійшла заява селищного голови Східницької селищної ради І.Піляка, в якій міститься клопотання про розгляд справи без присутності представника селищної ради. У заяві зазначено, що оскаржуване рішення суду першої інстанції вважає законним та обґрунтованим.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача та прокурора, які з`явились в судове засідання суду апеляційної інстанції, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також позовних вимог та підстав позовів, що були предметом розгляду в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково. До такого висновку колегія суддів дійшла, виходячи з такого.
Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судом встановлено, що 22 липня 2015 року до Бистрицької-Гірської сільської ради Дрогобицького району Львівської області надійшли дві заяви ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва житлового будинку, господарських будівель та споруд в АДРЕСА_1 та про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства площею 1,5118 га в с. Бистриця-Гірська Дрогобицького району Львівської області.
21 жовтня 2015 року до сільської ради надійшли дві заяви від ОСОБА_1 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок та надання їх у приватну власність площею 0,1435 га (кадастровий номер 4621280900:01:004:0097) та площею 1,5118 га (кадастровий номер 4621280900:03:000:0013).
19 серпня 2019 року ОСОБА_2 повідомлено про підозру за частиною першою статті 366 КК України та в подальшому скеровано обвинувальний акт до суду. Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 27 травня 2020 у справі №442/7474/19 закрито кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 366 КК України, та звільнено останнього від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності на підставі статті 49 КК України.
В межах цієї кримінальної справи встановлено, що ОСОБА_2 , перебуваючи на посаді сільського голови Бистрицької-Гірської сільської ради Дрогобицького району Львівської області, здійснюючи функцію представника органу місцевого самоврядування та будучи службовою особою 4 категорії, якій присвоєно 9 ранг посадової особи місцевого самоврядування, яка відповідно до примітки 2 статті 368 КК України займає відповідальне становище, 29 липня 2015 року достовірно знаючи, що відповідне рішення на XXXIV сесії 6-го скликання не приймалось, склав завідомо неправдивий офіційний документ, а саме рішення XXXIV сесії 6-го скликання сільської ради № 338 від 29 липня 2015 року, вказавши у ньому завідомо неправдиві відомості стосовно того, що на вказаній сесії «сільська рада вирішила: надати дозвіл ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 1,5118 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в межах населеного пункту с. Бистриця-Гірська Дрогобицького району Львівської області».
Того ж дня ОСОБА_2 достовірно знаючи, що відповідне рішення на XXXIV сесії шостого скликання не приймалось, склав завідомо неправдивий офіційний документ, а саме рішення XXXIV сесії 6-го скликання сільської ради № 339 від 29 липня 2015року, вказавши у ньому завідомо неправдиві відомості стосовно того, що «сесія сільської ради вирішила: дати згоду ОСОБА_1 на виділення земельної ділянки для індивідуального житлового будівництва господарських будівель і споруд площею 0,1435 га в с.Бистриця-Гірська. Дати дозвіл на складання проекту відведення даної земельної ділянки ОСОБА_1 та замовити в ліцензованій організації виготовлення проекту відведення земельної ділянки».
Зазначені вище рішення сільської ради № 338 та № 339 від 29 липня 2015 року, ОСОБА_2 засвідчив власним підписом та гербовою печаткою Бистрицької-Гірської сільської ради Дрогобицького району Львівської області, після чого видав ОСОБА_1 .
23 жовтня 2015 року ОСОБА_2 достовірно знаючи, що відповідні рішення на XXXVII сесії 6-го скликання не приймались, склав завідомо неправдиві офіційні документи, а саме рішення ради № 379 від 23 жовтня 2015 року, вказавши у ньому завідомо неправдиві відомості стосовно того, що «сесія сільської ради вирішила: затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 1,5118 га ОСОБА_1 , яка знаходиться в межах населеного пункту с.Бистриця-Гірська Дрогобицького району Львівської області; передати ОСОБА_1 у приватну власність земельну ділянку площею 1,5118 га (кадастровий номер: 4621280900:03:000:0013) для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться в межах населеного пункту с.Бистриця-Гірська Дрогобицького району Львівської області» та рішення №383 від 23 жовтня 2015 року, вказавши у ньому завідомо неправдиві відомості стосовно того, що «сесія сільської ради вирішила: Затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,1435 га ОСОБА_1 , яка знаходиться в межах сільської ради; передати гр. ОСОБА_1 у приватну власність земельну ділянку площею 0,1435 га (кадастровий номер: 4621280900:01:004:0097) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка знаходиться в межах населеного пункту с.Бистриця-Гірська Дрогобицького району Львівської області».
Зазначені вище рішення сільської ради № 379 та № 383 від 23 жовтня 2015 року ОСОБА_2 засвідчив власним підписом та гербовою печаткою Бистрицької-Гірської сільської ради Дрогобицького району Львівської області, після чого видав ОСОБА_1 .
Відповідно до частини шостої статті 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15 ЦК України, частина перша статті 16 ЦК України).
Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.
Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду.
Згідно статті 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.
Якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо згідно із статтею 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього (стаття 330 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.
Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема, якщо між власником і володільцем майна відсутні договірні відносини і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. У цьому разі майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача, з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК України.
За частиною першою статті 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише в разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.
З аналізу змісту наведеної норми можна дійти висновку, що право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі частини першої статті 388 ЦК України залежить від того, у який спосіб майно вибуло з його володіння. Ця норма передбачає вичерпний перелік підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача.
За змістом статті 388 ЦК України випадки витребування майна власником від добросовісного набувача обмежені й можливі за умови, що майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, поза їх волею. Наявність у діях власника волі на передачу майна іншій особі унеможливлює витребування майна від добросовісного набувача.
Положення вказаної статті застосовуються як правова підстава позову про повернення майна від добросовісного набувача, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом, яке було відчужене третій особі, якщо між власником та володільцем майна не існує жодних юридичних відносин.
Власник з дотриманням вимог статті 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача.
Вирішуючи даний спір в частині позовних вимог про витребування земельних ділянок, суд першої інстанції встановивши, що земельні ділянки вибули із володіння територіальної громади поза її волею, а саме внаслідок службового підроблення документів про їх передачу відповідачу, тобто за відсутності рішень органу місцевого самоврядування про передачу у власність вказаних земельних ділянок, дійшов вірного висновку про задоволення цих вимог.
Схожі правові висновки викладено в постановах Верховного Суду від 11 листопада 2021 року у справі №619/621/19 (провадження №61-7438св21) та від 17 жовтня 2019 року у справі № 704/1093/16-ц (провадження № 61-20174св18).
Доводи апеляційної скарги про те, що місцевим судом не здійснено допит свідків, не досліджено висновків почеркознавчих експертиз, адже суд не наділений компетенцією в межах розгляду цивільної справи надавати оцінку обставинам досудового розслідування у кримінальному провадженні, учасником якого відповідачка не була, колегія суддів відхиляє. Адже такі обставини не підлягають дослідженню в межах цивільної справи в силу приписів згаданої частини шостої статті 82 ЦПК України.
Щодо доводів скарги про порушення судом першої інстанції порядку розгляду справи.
Аналіз змісту ухвали про відкриття провадження у справі від 26 липня 2021 року (а.с. 99) свідчить, що місцевим судом з дотриманням норм процесуального права вірно визнано дану справу малозначною, та вирішено здійснити її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
З описової частини оскаржуваного рішення убачається, що суд першої інстанції розглянувши клопотання сторін у справі про розгляд справи в порядку загального провадження, з посиланням на відповідні норми процесуального права, обґрунтовано відмовив у їх задоволенні. 
Під час апеляційного розгляду не встановлено порушення місцевим судом приписів статей 19, 274, 277 ЦПК України, які б могли бути підставою для скасування оскаржуваного рішення.
Щодо заяви відповідача про застосування спливу позовної давності, поданої безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Вирішуючи дану заяву, колегія суддів виходить з того, що заява не підлягає задоволенню, адже обставини, покладені в обґрунтування позовних вимог (факт службового підроблення) були встановлені і доведені за наслідками розгляду кримінальної справи № 442/7474/19 по обвинуваченню ОСОБА_2 за частино першою статті 336 КК України, який обіймав посаду сільського голови Бистрицької-Гірської сільської ради Дрогобицького району Львівської області (тобто, був посадовою особою органу місцевого самоврядування, яка діє від його імені, та в інтересах якої прокурором подано позов у даній справі) і стали відомі позивачу з дня винесення ухвали по справі, а саме з 27 травня 2020 року. З вказаним позов прокурор звернувся 22 липня 2021 року, тобто строк позовної давності у даній справі не пропущено. Посилання ж представника позивача в суді апеляційної інстанції на те, що прокурор міг довідатись про порушене право 17 листопада 2015 року, коли відбулась державна реєстрація права власності на земельні ділянки за його довірителькою, або ж 01 липня 2016 року, коли його довірительці було нараховано земельний податок, колегією суддів відхиляються з тих підстав, що на вказані вище дати прокурору не було відомо саме про протиправне заволодіння відповідачкою земельними ділянками.
Окрім цього, колегія суддів вважає за необхідне наголосити на тому, що така заява подається до суду першої інстанції. Враховуючи, що відповідач скористався правом подати відзив на позовну заяву, однак у ньому не зазначено про застосування спливу позовної давності, колегія суддів виснує про те, що відповідач не наділений правом подавати таку заяву до суду апеляційної інстанції.
Щодо позовних вимог про припинення права приватної власності шляхом скасування державної реєстрації цього права.
У пунктах 143 та 144 постанови Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №183/1617/16 (провадження № 14-208 цс 18) зроблено такі висновки:
«Однією з підстав державної реєстрації права власності на нерухоме майно є рішення суду, яке набрало законної сили, щодо права власності на це майно (пункт 9 частини першої статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Рішення суду про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння є таким рішенням і передбачає внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
У разі задоволення позовної вимоги про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння суд витребує таке майно на користь позивача, а не зобов`язує відповідача повернути це майно власникові. Таке рішення суду є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію за позивачем права власності на нерухоме майно, зареєстроване у цьому реєстрі за відповідачем».
Крім того, Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (провадження № 12-187гс18), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц (провадження № 14-338цс18), від 02 липня 2019 року у справі № 48/340 (провадження № 12-14звг19), від 22 жовтня 2019 року у справі № 923/876/16 (провадження № 12-88гс19) та багатьох інших.
Враховуючи викладене, заявлені в цій справі позовні вимоги про припинення права приватної власності шляхом скасування державної реєстрації цього права не відповідають належному способу захисту, тому у їх задоволенні слід відмовити.
Відповідно до вимог пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює у відповідній частині нове рішення, або змінює рішення.
За приписами частини першої статті 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Згідно частини другої статті 376 ЦПК України неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню; порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.
Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи. 
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення слід скасувати в частині вирішення позовних вимог про припинення права приватної власності шляхом скасування державної реєстрації цього права, та ухвали в цій частині нове рішення про відмову у їх задоволенні. В решті рішення суду слід залишити без змін, оскільки доводи апеляційної скарги в цій частині вірних висновків місцевого суду не спростовують.
Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Відповідно до статті 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначаються, зокрема, новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Згідно частини першої, пунктів 1, 2 частини другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача.
З врахуванням вищенаведеного, враховуючи задоволення двох позовних вимог майнового характеру з ціною позову в розмірі 185 330 грн 65 коп., та відмови в задоволенні двох позовних вимог немайнового характеру, з Львівської обласної прокуратури в дохід держаного бюджету слід стягнути 4540,00 грн (2 270,00*2) судового збору, за розгляд справи судом першої інстанції та на користь ОСОБА_1 6 810,00 грн (4 540,00*1,5) судового збору, за розгляд справи судом апеляційної інстанції, а з ОСОБА_1 в дохід держаного бюджету слід стягнути 2 279 грн 96 коп. (185 330,65*1,5%) судового збору, за розгляд справи судом першої інстанції та 3 419 грн 94 коп. (2 279,96*1,5) судового збору, за розгляд справи судом апеляційної інстанції.
Керуючись статтями 259, 268, 367, 368, 374, 375, 376, 382 – 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 04 жовтня 2021 року в частині вирішення позовних вимог про припинення права приватної власності шляхом скасування державної реєстрації права власності на земельні ділянки скасувати, та ухвалити в цій частині нове рішення.
В задоволенні позовних вимог виконувача обов`язків Дрогобицької окружної прокуратури М. Кляпко в інтересах Східницької селищної ради до ОСОБА_1 про припинення права приватної власності шляхом скасування державної реєстрації права власності на земельні ділянки - відмовити.
В решті рішення суду залишити без змін.
Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 04 жовтня 2021 року в частині вирішення питання розподілу судових витрат скасувати, та ухвали в цій частині нове рішення.
Стягнути з Львівської обласної прокуратури в дохід держаного бюджету 4 540,00 грн судового збору, за розгляд справи судом першої інстанції.
Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держаного бюджету 2 279 грн 96 коп. судового збору, за розгляд справи судом першої інстанції.
Стягнути з Львівської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 6 810,00 грн судового збору, за розгляд справи судом апеляційної інстанції.
Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держаного бюджету 3 419 грн 94 коп. судового збору, за розгляд справи судом апеляційної інстанції.
Поновити дію рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 04 жовтня 2021 року в нескасованій під час апеляційного перегляду частині.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.
Повний текст постанови складено 17 червня 2022 року.

Головуючий                                                                С.М. Копняк

Судді:                                                                        С.М. Бойко

                                                                               А.В. Ніткевич

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду

Судове рішення набрало законної сили 16 червня2022 року 

Помічник судді                        М.Г. Кордонець

Дата засвідчення копії 20 червня 2022 року