Дата документу 18.05.2022 Справа № 337/2094/21

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Єдиний унікальний № 337/2094/21                 Головуючий у 1 інстанції: Петренко Л.В.
 
Провадження № 22-ц/807/770/22 Суддя-доповідач: Маловічко С.В. 
                                       
П О С Т А Н О В А
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 травня 2022 року                                                 м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого: Маловічко С.В.
суддів:                Гончар М.С
                Подліянової Г.С.

при секретарі: Остащенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на ухвалу Токмацького районного суду Запорізької області від 10 грудня 2021 року про повернення заяви ОСОБА_1 про збільшення позовних вимог у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Запоріжгаз» про зобов`язання вчинити певні дії,
В С Т А Н О В И В:

У квітні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до АТ «Запоріжгаз» про зобов`язання вчинити певні дії, в якому просив зобов`язати відповідача вчинити наступні дії: укласти договір розподілу природного газу, тобто оформити передбачені типовим договором розподілу газу додаток № 1 і № 3 до нього, та вручити їх йому як споживачу в судовому засіданні, визначивши в числі необхідних персональних даних предмету договору плиту в будинку та плиту в літній кухні; визнати недійсними акти від 29 травня 2019 року і 21 жовтня 2019 року в частині припинення розподілу газу із-за відсутності юридичних фактів для їх складання, а саме,відсутності укладеного договору та факту розподілу (доставки) природного газу; зобов`язати відповідача правильно оформити акт розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін договору або внести в нього зміни, передбачивши межу після редуктора та визначивши її лічильником газу, тобто віднести редуктор до експлуатаційної відповідальності відповідача – оператора ГРМ.
07 грудня 2021 року до суду від позивача надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог, яка направлена поштою 04 грудня 2021 року, про що міститься відмітка на конверті. 
У заяві про збільшення позовних вимог ОСОБА_1 просив зобов`язати відповідача невідкладно відновити розподіл газу, не вникаючи в зміст акту. До заяви про збільшення позовних вимог додано акт про припинення (обмеження) природного газу від 16 жовтня 2021 року та повідомлення про припинення газопостачання і вимогу про погашення простроченої заборгованості від 01.10.2021р.

Ухвалою Токмацького районного суду Запорізької області від 10 грудня 2021 року заяву про збільшення позовних вимог повернуто позивачу.
Не погоджуючись із цією ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій,посилаючись напорушення судом норм процесуального права,просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та передати справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач заперечив проти вимог апелянта, просить залишити скаргу без задоволення, ухвалу суду – без змін. 

В судове засідання апеляційного суду 18 травня позивач ОСОБА_1 не з`явився, судову повістку про виклик у це засідання отримав 23.02.2022р. У письмовому зверненні від 11.05.2022р. просив розглядати справи у його відсутності, посилаючись на свій похилий вік та незадовільний стан здоров`я.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_3 заперечував проти доводів апеляційної скарги, погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції. Вказуючи, що судом не було порушено процесуальні норми при прийняття вказаної ухвали, просив залишити її без змін.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом 16.04.2021 року, а 07 грудня 2021 року подав до суду заяву про збільшення розміру позовних вимог. До початку першого судового засідання подібних заяв не було, лише надходили заяви про розгляд справи за його відсутності.

Суд з`ясував, що зі змісту поданої заяви про збільшення позовних вимог слідує, що позивач висуває нові вимоги та посилається на докази, які на час звернення до суду із первісним позовом не існували.

Повертаючи заяву про збільшення розміру позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем у даній заяві висувалися нові позовні вимоги із посиланням на докази, які на час звернення до суду із первісним позовом не існували, тобто позивач звернувся з іншими позовними вимогами поза строками, встановленими статтею 49 Цивільного процесуального кодексу України.

Колегія суддів погоджується із вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до положень ст.49 ЦПК України сторони користуються рівними процесуальними правами.

У відповідності до ч. 3 ст. 49 ЦПК України, до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстава позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі.
У постанові Великої Палати Верховного Судувід 12 червня 2019 року у справі №487/10128/14-ц (провадження №1590св20) вказано, що предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Отже, зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до суду, а зміна підстав позову це зміна обставин, на яких ґрунтується відповідна позовна вимога.

Разом з тим, не вважаються зміною підстав позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права.

Встановлено, що первісними вимогами позивача ОСОБА_1 було покладення обов`язку на відповідача укласти з ним як споживачем послуг газопостачання договору розподілу природного газу, тобто оформити передбачені типовим договором розподілу газу додаток № 1 і № 3 до нього, та вручити їх йому як споживачу в судовому засіданні, визначивши в числі необхідних персональних даних предмету договору плиту в будинку та плиту в літній кухні; визнати недійсними акти від 29 травня 2019 року і 21 жовтня 2019 року в частині припинення розподілу газу із-за відсутності юридичних фактів для їх складання, а саме,відсутності укладеного договору та факту розподілу (доставки) природного газу; зобов`язати відповідача правильно оформити акт розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін договору або внести в нього зміни, передбачивши межу після редуктора та визначивши її лічильником газу, тобто віднести редуктор до експлуатаційної відповідальності відповідача – оператора ГРМ.

В поданій 07.12.2021р. заяві про збільшення позовних вимог ОСОБА_1 , окрім вказаних вище вимог, додає вимоги про зобов`язання відповідача невідкладно відновити розподіл газу, посилаючись на неправомірність акту про припинення (обмеження) природного газу від 16.10.2021р. та повідомлення про припинення газопостачання і погашення простроченої заборгованості від 01.10.2021р. Тобто висуває нові вимоги та обгрунтовує їх новими обставинами, що відбулись після подання ним первісної позовної заяви.
Законодавцем передбачене право судді під час підготовчого засідання заслухати уточнення позовних вимог (п. 4 ч. 2 ст. 197 ЦПК України). Таке уточнення може стосуватися уточнень раніше заявлених вимог без зміни їх суті (помилки в датах, прізвищах, неточність формулювання). Однак, з огляду на права, надані сторонам процесуальним законом, фундаментально відносно тексту позову позивач може: збільшувати/зменшувати розмір позовних вимог (стосується вимог у грошовому вимірі), змінити підставу або предмету позову. І цей перелік є вичерпним.

Колегія наголошує, що вимоги у заяві про збільшення позовних вимог, які базуються на подіях, що виникли після відкриття провадження за первісним позовом ОСОБА_1 , не є збільшенням розміру позовних вимог, оскільки під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві. 

Так, збільшено (чи зменшено) може бути лише розмір вимог майнового характеру. Під збільшенням розміру позовних вимог не може розумітися заявлення ще однієї чи кількох вимог додатково до викладених у позовній заяві. Неправомірно під виглядом збільшення розміру позовних вимог висувати нові вимоги, які не були зазначені у тексті позовної заяви.
Така правова позиція викладена в постановах Верховного Суду у справах: №923/1061/18 від 10.12.2019, №925/185/19 від 19.12.2019 року, №925/186/19 від 23.01.2020 року, № 910/18389/20 від 22.07.2021р.

У постанові від 03 серпня 2020 року (справа№ 911/2139/19) Верховний Суд зазначав, що процесуальним законом не передбачено права позивача на подання заяв (клопотань) про "доповнення" або "уточнення» позовних вимог або заявлення "додаткових" позовних вимог і т.п. Тому в разі надходження до суду однієї із зазначених заяв (клопотань) суд, виходячи з її змісту, а також змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи, повинен розцінювати її як:
- подання іншого (ще одного) позову, чи
- збільшення або зменшення розміру позовних вимог, чи
- об`єднання позовних вимог, чи
- зміну предмета або підстав позову.

Згідно із ч.1 ст.188 ЦПК України, в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, осно-
вні та похідні позовні вимоги. Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

Зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасна зміна і предмета,і підстав позову, як визначено нормою ч.3 ст.49 ЦПК України, не допускається. Доповнення позовних вимог новими вимогами та новими обставинами по своїй суті є новим позовом.

Заявлення додаткових вимог після відкриття провадження процесуальним законом не передбачено. Позивач має право лише або змінити предмет позову, або змінити його підставу. Тобто не можна змінити предмет позову шляхом додавання інших позовних вимог, оскільки предмет позову при цьому фактично не змінюється, а долучаються інші вимоги, крім раніше заявлених, зокрема, які ґрунтуються на інших підставах, ніж первісні.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 , подавши 07 грудня 2021 року заяву про збільшення позовних вимог, фактично заявив додаткові нові вимоги, які у даному випадку можуть бути заявлені шляхом подання іншого позову.

Подібне доповнення позову немайновою вимогою є не збільшенням позовних вимог, а є пред`явленням нового позову із іншим предметом та підставами, тому суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у прийнятті та повернув вказану заяву, яку позивач помилково найменував «збільшенням позовних вимог».

Доводи апеляційної скарги про те, що судом порушено порядок прийняття до розгляду заяви про збільшення позовних вимог, спростовуються вище наведеним аналізом змісту первісної позовної заяви та заяви про збільшення позовних вимог.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла до висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду, та доводи апеляційної скарги цих висновків суду не спростовують, у зв`язку з чим апеляційну скаргу відповідно до вимог статті 375 ЦПК України слід залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду слід залишити без змін, зокрема, з урахуванням наведених правових позицій Верховного Суду, які в повній мірі враховані судом першої інстанції. 

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 382, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Токмацького районного суду Запорізької області від 10 грудня 2021 рокуу цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 
Повний текст постанови складений 23 травня 2022 року.

Головуючий:                                                                         С.В.Маловічко

Судді:                                                                                         М.С. Гончар 

                               Г.С.Подліянова