ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

30 червня 2022 року 	м. Дніпро	справа № 160/17911/21	
(суддя Бондар М.В., м. Дніпро)

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Чередниченка В.Є. (доповідач),
                               суддів:  Чепурнова Д.В., Іванова С.М.,     
розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною  скаргою Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 грудня 2021 року у справі №160/17911/21 за позовом ОСОБА_1 до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини про визнання протиправною бездіяльність,-
                                                                  ВСТАНОВИВ: 

ОСОБА_1 01 жовтня 2021 року звернувся до суду з позовом до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини згідно з яким просить визнати протиправною бездіяльність Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини під час перевірки, розгляду та надання відповіді на його звернення від 03.06.2020 року, а саме:
- не проведення вчасної перевірки звернення позивача від 03.06.2020 року, що суперечить вимогам ст.19 Закону України «Про звернення громадян»;
- не проведення розгляду звернення позивача від 03.06.2020 року в межах термінів передбачених статтею 20 Закону України «Про звернення громадян»;
- невиконанні вимог статті 40 Конституції України в частині зобов`язання розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.
Позов обґрунтовано тим, що позивач 03.06.2020 року звернувся до відповідача із зверненням, при цьому відповідь №22842.4/М-8677.3/20/44 від 06.08.2021 року на це звернення позивачем отримано через 1 рік 2 місяці, тобто з порушенням строків встановлених статтею 20 Закону України «Про звернення громадян».
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 грудня 2021 року позов задоволено повністю.
Рішення суду мотивовано тим, що Верховний Суд у постанові від 26 червня 2019 року (справа №826/13400/16-а), аналізуючи наведені норми за схожих фактичних обставин, зробив висновок, що спеціальних строків розгляду звернень до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, які б відрізнялись від визначених у Законі України «Про звернення громадян», положення статті 17 Закону України «Про Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини» не містять.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідач, зазначаючи про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, оскаржив його в апеляційному порядку. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.
Апеляційна скарга фактично обґрунтована тим, що у поданому позивачем зверненні ініційовано питання щодо притягнення до адміністративної відповідальності винних у порушенні ст. 7 Закону №393 посадових осіб, а отже на такі відносини не поширюються норми Закону №393, оскільки таке питання підлягає розгляду адміністративним органом по суті в порядку КУпАП з урахуванням строків та механізму визначеного Порядком здійснення провадження Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, затвердженого наказом Уповноваженого  Верховної Ради України з прав людини від 12 серпня 2013 року № 18/02-13. Відповідач зазначає про те, що з метою перевірки порушення прав позивача, викладених ним у заяві від 03.06.2020 року, за результатом якого не вдалося встановити посадову особу Львівської ОДА, яка на порушення вимог статті 7 Закону №393 передала скаргу позивача на розгляд заступнику директора Департаменту екології та природних ресурсів Львівської ОДА Василишина М.І., оскільки така передача була здійснена Центром в автоматичному режимі. 
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та знайшло підтвердження під час апеляційного розгляду справи, що позивач 03.06.2020 року звернувся з заявою до Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, в якій зазначає про те, що 14.05.2020 року він подав електронне звернення до Прем`єр-міністра України за допомогою сервісу «Урядовий портал», яке було зареєстроване за № МІ-10646916 та скероване на розгляд до Львівської обласної державної адміністрації, проте «внаслідок незрозумілих маніпуляцій його звернення було розглянуте фігурантом звернення», тобто особою, дії чи рішення якої оскаржувались позивачем. Позивач зазначав, що його звернення неналежно розглянуто, а розгляд проведено із порушенням вимог статті 7 Закону України «Про звернення громадян» (а.с.4).
Вказана заява позивача була зареєстрована за № М-8677.3/20 від 03.06.2020 року.
Листом від 06.08.2021 року №22842.4/М-8677.3/20/44 Секретаріатом Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини надано відповідь:
«В рамках відкритого за Вашою заявою провадження Уповноваженого встановлено наступне.
За наданою Львівською ОДА інформацією, Ваша скарга від 14.05.2020 № МІ-10646916 була отримана Львівським обласним контактним центром (вх. № 31-ЗВГ-54-М-3651/20 від 15.05.2020) від Урядового контактного центру та передана на розгляд до Департаменту екології та природних ресурсів облдержадміністрації.
Львівська ОДА зазначає, що відповідно до Порядку розгляду звернень, що надходять на "Гарячу лінію області", затвердженого розпорядженням голови Львівської ОДА від 05.02.2020 № 56/0/5-20, Львівський обласний контактний центр (далі - Центр) приймає і реєструє звернення, розподіляє їх відповідно до компетенції органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування та здійснює моніторинг їх розгляду. З цією метою у Центрі створюється і діє електронна база даних звернень.
Пунктом 6 вказаного Порядку визначено, що зареєстроване Центром звернення засобами бази даних невідкладно надсилається органу виконавчої влади або місцевого самоврядування, до компетенції якого належить розгляд порушених питань.
Таким чином, передача Вашої скарги на розгляд заступника директора Департаменту екології та природних ресурсів Львівської ОДА Василишина М.І., дії/рішення якого Ви оскаржували у своїй скарзі, була здійснена Центром відповідно до Порядку розгляду звернень що надходять на "Гарячу лінію області", без резолюції керівництва Львівської ОДА в автоматичному режимі. Внаслідок викладеного не вдалося можливим встановити посадову особу Львівської ОДА, яка в порушення вимог статті 7 Закону України «Про звернення громадян», передала Вашу скаргу від 14.05.2020 на розгляд заступника директора Департаменту екології та природних ресурсів Львівської ОДА Василишина М.І. для притягнення до адміністративної відповідальності. Про зазначене вище Вас було повідомлено листом Секретаріату Уповноваженого від 15.12.2021 року №10487.4/М- 8677.3/20/44.
Разом з тим, з метою поновлення Ваших прав Секретаріатом на адресу Адміністрації скеровано лист від 15.12.2021 року №10507.4/М-8677.3/20/44, з вимогою повторно розглянути Вашу скаргу від 14.05.2020 із врахуванням вимог Закону України «Про звернення громадян».
Листом Секретаріату від 19.04.2021 №10507.4/М-8677.3/20/01 направлено повторний лист до Адміністрації щодо повідомлення про результати розгляду Вашої скарги 14.05.2020.
За інформацією отриманою від Львівської обласної державної адміністрації Вашу скаргу від 14.05.2021 повторно розглянуто та надано відповідь листом від 06.08.2021 №ЗГВ-ВИХ-1717/0/21 за підписом першого заступника голови Львівської обласної держаної адміністрації Андрія Годика (копія відповіді додається).
З огляду на те, що керівництвом Львівської обласної державної адміністрації повторно розглянуто Вашу скаргу від 14.05.2021 року, а мета парламентського контролю досягнута, зокрема, поновлено Ваше право на розгляд скарги відповідно до вимог статті 7 Закону України «Про звернення громадян», відсутні правові підстави для вжиття додаткових заходів реагування за Вашою заявою до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини від 03.06.2020 року.
У разі незгоди із наданою відповіддю, Ви можете оскаржити її в адміністративному або судовому порядку» (а.с.5).
Дотримання відповідачем вимог статті 40 Конституції України та положень Закону України «Про звернення громадян» під час розгляду звернення позивача від 03.06.2020 року є предметом спору переданого на вирішення суду.
Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при ухвалені оскарженого рішення виходить з наступного.
Відповідно до статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.
Згідно із частиною третьою статті 3 Закону України «Про звернення громадян» заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.
Частиною першою статті 17 Закону України "Про Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини" визначено, що Уповноважений приймає та розглядає звернення громадян України, іноземців, осіб без громадянства або осіб, які діють в їхніх інтересах, відповідно до Закону України "Про звернення громадян".
Положеннями статті 20 Закону України «Про звернення громадян» передбачено, що звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.
Порядок розгляду заяв (клопотань) визначено, зокрема, в статті 15 зазначеного Закону, відповідно до якої, органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).
Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки.
На підставі статті 19 Закону України «Про звернення громадян», органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані:
-об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги;
-у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову;
-на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу;
-скасовувати або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням;
-забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв`язку з заявою чи скаргою рішень;
-письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення;
-вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об`єднання громадян за місцем проживання громадянина;
-у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз`яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення;
-не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам;
-особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.
Вказані конституційні положення, а також положення Закону України «Про звернення громадян» містять правову процедуру розгляду звернень особи, зокрема, до суб`єктів владних повноважень, яка гарантує доступ особи до інформації, обов`язок розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.
Верховний Суд у постанові від 26 червня 2019 року (справа №826/13400/16-а) та постанові від 18 червня 2020 року (справа №819/1566/16), аналізуючи наведені норми за схожих фактичних обставин, зробив висновок, що спеціальних строків розгляду звернень до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, які б відрізнялись від визначених у Законі України «Про звернення громадян», положення статті 17 Закону України «Про Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини» не містять.
Відповідно до частини 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що на Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини поширюється строк розгляду звернень не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. При цьому у разі якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. Загальний строк на вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.
Враховуючи дату звернення позивача до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини із заявою щодо неналежного розгляду його звернення посадовими особами Львівської обласної державної адміністрації  - 03.06.2020 року та дату розгляду зазначеного звернення Уповноваженим Верховної Ради України з прав людини листом - 06.08.2021 року суд першої інстанції зробив правильний висновок про те, що відповідачем порушено право позивача на своєчасний розгляд його звернення.
Згідно з правовою позицією Верховного Суду, що викладена у постанові від 25 липня 2019 року у справі № 826/13000/18 правова процедура («fair procedure» - справедлива процедура) є складовою принципу законності та принципу верховенства права і передбачає правові вимоги до належного прийняття актів органами публічної влади.
Правова процедура встановлює межі вчинення повноважень органом публічної влади і, в разі її неналежного дотримання, дає підстави для оскарження таких дій особою, чиї інтереси вона зачіпає, до суду.
Встановлена правова процедура як складова принципу законності та принципу верховенства права є важливою гарантією недопущення зловживання з боку органів публічної влади під час прийняття рішень та вчинення дій, які повинні забезпечувати справедливе ставлення до особи.
Ця правова процедура спрямована на забезпечення загального принципу юридичної визначеності, складовою якої є принцип легітимних очікувань як один з елементів принципу верховенства права, тобто особа правомірно очікує отримати у передбачений законом спосіб відповідь на порушене перед суб`єктом, якому адресовано звернення, питання відповідно та у спосіб, передбачений законом.
          Враховуючи те, що спеціальних строків розгляду звернень до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, які б відрізнялись від визначених у Законі України «Про звернення громадян», положення статті 17 Закону України «Про Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини» законодавством не визначено, суд апеляційної інстанції зробив висновок про те, що розгляд звернення позивача у будь-які інші строки ніж ті, що визначені цими Законами є порушенням «fair procedure».
          На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи об`єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення без порушень норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому рішення суду першої інстанції необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Керуючись: пунктом 1 частини 1 статті 315, статтями 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд, -
                                                            ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини – залишити без задоволення, а рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 грудня 2021 року у справі №160/17911/21 – без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.
                    Повне судове рішення складено 30 червня 2022 року.
   
Головуючий - суддя                                                                      В.Є. Чередниченко 

                               суддя                                                                      Д.В. Чепурнов 

                               суддя                                                                      С.М. Іванов