Справа № 456/1875/21                                         Головуючий у 1 інстанції: Сас С.С. 
Провадження № 22-ц/811/961/22                                Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

        16 травня 2022 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

               головуючого - судді Цяцяка Р.П., 
               суддів Ванівського О.М. та Шеремети Н.О.,
за участю секретаря Івасюти М.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 15 березня 2022 року,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2021 року Комунальне підприємство «Стрийтеплоенерго» (в подальшому - «Позивач») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 і ОСОБА_5 , у якому просило суд ухвалити рішення, яким стягнути солідарно зі згаданих відповідачів на користь позивача заборгованість по оплаті за послуги з централізованого опалення квартири АДРЕСА_1 за період з 01.10.2017 року по 01.10.2019 року у розмірі 20 498 грн. 70 коп., а також судові витрати (а.с. 2-12).

Оскаржуваним рішенням позов задоволено.
Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 і ОСОБА_5 на користь Комунального підприємства «Стрийтеплоенерго» заборгованість по оплаті за послуги з централізованого опалення у розмірі 20 498 грн. 70 коп. Вирішено питання судових витрат (а.с. 137-139).

Дане рішення оскаржила відповідачка ОСОБА_1 .
Апелянт просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким «залишити позовну заяву позивача КП «Стрийтеплоенерго» до відповідачів … без розгляду», покликаючись на неправильне застосування норм матеріального права і порушення норм процесуального права.
Вважає, що судом провадження у справі було відкрито з порушенням вимог частини 3 статті 175 ЦПК України.
Вважає, що судом неправомірно не застосовано до спірних правовідносин положень законодавства про строки позовної давності, про застосування якої відповідачами подавалися заяви до суду першої інстанції (а.с. 142-153). 
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

ЦПК України встановлено, що: 
-        цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, і що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (статті 12 і 81);
-        обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання (частина 1 статті 82);
-        доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 76);
-        належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (стаття 77).

Предметом позовних вимог є стягнення з відповідачів на користь позивача заборгованості по оплаті за послуги з централізованого опалення квартири АДРЕСА_1 за період з 01.10.2017 року по 01.10.2019 року у розмірі 20 498 грн. 70 коп., а також судових витрат.

Судом встановлено, стверджується матеріалами справи та визнається (не заперечується) всіма її учасниками (у тому числі - і апелянтом) те, що всі відповідачі щонайпізніше з 1995 року і по даний час є зареєстрованими та проживають у квартирі  АДРЕСА_1 (а.с. 134).
Відповідачами не було подано до суду жодного доказу про внесення ними плати за надані позивачем послуги з централізованого опалення квартири, у якій вони проживають, за період з 01.10.2017 року по 01.10.2019 року. 
Так само, як не було поданого до суду свого розрахунку заборгованості по оплаті за послуги з централізованого опалення цієї квартири за період з 01.10.2017 року по 01.10.2019 року.
За вищенаведених обставин колегія суддів вважає доведеною позивачем ту обставину, що за період з 01.10.2017 року по 01.10.2019 року заборгованість відповідачів по оплаті за послуги з централізованого опалення квартири АДРЕСА_1 становить 20 498 грн. 70 коп.

Про визнання відповідачами факту наявності у них заборгованості перед КП «Стрийтеплоенерго» свідчать (зокрема) заяви та доводи (в тому числі - і апеляційної скарги) про застосування до спірних правовідносин наслідків спливу позовної давності.
Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).
Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку.
Після  переривання    перебіг   позовної   давності   починається   заново (чч. 1, 3 ст. 264 ЦК України).
Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.
Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).
За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).
Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252-255 ЦК України.
За змістом статті 261 ЦК Українипочаток перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.
Як встановлено судом, стверджується матеріалами справи та визнається (не заперечується) всіма її учасниками (у тому числі - і апелянтом), 04 листопада 2019 року КП «Стрийтеплоенерго» звернулося до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 і ОСОБА_5 на користь заявника заборгованості по оплаті за послуги з централізованого опалення квартири АДРЕСА_1 : також за період з 01.10.2017 року по 01.10.2019 року у розмірі 20 498 грн. 70 коп. (а.с. 13).
22 листопада 2019 року такий судовий наказ було видано (а.с. 15-16).
У відповідності до пункту 2 статті 186 ЦПК України, наявність судового наказу, що набрав законної сили, за тими самими вимогами є підставою для відмови у відкритті провадження у справі.
Таким чином, позивач право звернутися до суду з позовом до відповідачів про стягнення з останніх заборгованості по оплаті за послуги з централізованого опалення квартири АДРЕСА_1 за період з 01.10.2017 року по 01.10.2019 року у розмірі 20 498 грн. 70 коп. набув лише після 06 грудня 2019 року, а саме - після скасування ухвалою суду від 06 грудня 2019 року вищезгаданого наказу за тими самими вимогами (а.с. 18).
З даним позовом позивач звернувся до суду 20 квітня 2021 року, тобто - в межах трьохрічного строку позовної давності, передбаченого статтею 257 ЦК України.
Відтак, доводи апеляційної скарги стосовно неправомірності незастосування судом до спірних правовідносин положень законодавства про строки позовної давності до уваги прийматися не можуть.

Частиною 2 статті 376 ЦК України встановлено, що порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи. 
Перелік обов`язкових підстав для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення у зв`язку з порушенням норм процесуального права наведено у частині 3 статті 376 ЦК України, однак в доводах апеляційної скарги жодної з цих обов`язкових підстав не наведено, а нібито невідповідність позовної заяви (на думку апелянта) вимогам частини 3 статті 175 ЦПК України не може бути правовою підставою для скасування законного та обґрунтованого рішення суду.
З урахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку всім обставинам і доказам по справі в їх сукупності та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому приходить до висновку про те, що підстави для його скасування відсутні і апеляційну скаргу на нього, доводи якої не спростовують висновків рішення суду, слід залишити без задоволення.

Пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України встановлено, що судові рішення у малозначних справах касаційному оскарженню не підлягають.
Малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (пункт 1 частини шостої статті 19 ЦПК України).
Згідно з частиною дев`ятою наведеної статті для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» установлено у 2022 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2022 року - 2 481, 00 грн.
Предметом позову у цій справі є майнові вимоги про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення квартири відповідачів.
Ціна позову у цій справі складає 20 498 грн. 70 коп., яка станом на 01 січня 2022 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 481, 00 грн. х 100 = 248 100, 00 грн).
Урахувавши, що ціна позову у цій справі становить 20 498 грн. 70 коп., судові рішення, ухвалені у такій справі, не підлягають касаційному оскарженню відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 п.1, 375, 381, 382, 383, 384, 389 ч.3 п.2 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ 

П О С Т А Н О В И В:
       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 15 березня 2022 року - без змін.

Постанова апеляційного суду касаційному оскарженню не підлягає.

Повну постанову складено 16 травня 2022 року.

Головуючий:                                                         Цяцяк Р. П.
       
       Судді:                                                                         Ванівський О.М.

                                                                                Шеремета Н.О.