У Х В А Л А                                            
18 травня 2022 року                                                          
м. Київ
справа № 183/4196/21
провадження № 61-19370св21
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Грушицького А. І.,
суддів: Литвиненко І. В. (суддя-доповідач), Петрова Є. В., Сердюка В. В., Стрільчука В. А.,
учасники справи:
заявник - Акціонерне товариство «Альфа-Банк»,
заінтересована особа - ОСОБА_1 , 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 червня 2021 року під головуванням судді Сороки О. В. та постанову Дніпровського апеляційного суду від 27 жовтня 2021 року у складі колегії суддів: Петешенкової М. Ю., Городничої В. С.. Лаченкової О. В. у справі за заявою Акціонерного товариства «Альфа-Банк» про заміну стягувача у виконавчому провадженні за виконавчим написом нотаріуса,
ВСТАНОВИВ:
ОПИСОВА ЧАСТИНА
Короткий зміст вимог 
У червні 2021 року Акціонерне товариство «Альфа-Банк» (далі - АТ «Альфа-Банк») звернулося до суду із заявою про заміну стягувача у виконавчому провадженні за виконавчим написом нотаріуса в якій просило замінити сторону виконавчого провадження за виконавчим написом від 06 грудня 2017 року № 28766, вчиненим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В. А., а саме замінити стягувача ПАТ «Укрсоцбанк» на його правонаступника АТ «Альфа-Банк».
Вказувало на те, що АТ «Альфа-Банк» є правонаступником АТ «Укрсоцбанк», та як наслідок правонаступником сторони стягувача.
Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій
Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області ухвалою від 29 червня 2021 року відмовив у відкритті провадження у справі. 
Дніпровський апеляційний суд постановою від 27 жовтня 2021 року апеляційну скаргу АТ «Альфа-Банк» залишив без задоволення, а ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 червня 2021 року без змін.
Постановляючи ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі, місцевий суд, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що розгляд заяви про заміну сторони стягувача у виконавчому провадженні за виконавчим написом нотаріуса має здійснюватись у порядку адміністративного судочинства.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
Представник АТ «Альфа-Банк» - адвокат Тернова І. В. у листопаді 2021 року подала до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 червня 2021 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 27 жовтня 2021 року в якій просить оскаржувані судові рішення скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.
Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу
Наведені в касаційній скарзі доводи містили підстави, передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України, для відкриття касаційного провадження.
Касаційна скарга мотивована тим, що КАС України не передбачено процесуальної можливості заміни сторони виконавчого провадження в інших випадках, коли адміністративна справа судом не розглядалась. 
Висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 16 січня                        2019 року у справі № 826/7941/17 не підлягає застосуванню до спірних правовідносин, оскільки після 15 грудня 2017 року відбулись зміни норм законодавства.
В даному випадку банк не оскаржує а ні рішення, а ні дії чи бездіяльність державного виконавця, а звертається з вимогою про заміну сторони виконавчого провадження. 
Ці правовідносини регулюються окремим розділом ЦПК України, зокрема статтями 442, 446 ЦПК України, а тому висновок судів про відмову у відкритті провадження у справі є помилковим.
Відзив на касаційну скаргу іншими учасниками справи не подано
Рух справи в суді касаційної інстанції
Ухвалою Верховного Суду від 09 грудня 2021 року відкрито касаційне провадження у цій справі та витребувано цивільну справу із Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області. 
17 січня 2022 року цивільна справа № 183/4196/21 надійшла до Верховного Суду.
Верховний Суд ухвалою від 27 квітня 2022 року справу призначив до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження колегією в складі п`яти суддів.
Фактичні обставини справи, встановлені судами
Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський В. А.,                                 06 грудня 2017 року вчинив виконавчий напис № 28766 про звернення стягнення на земельну ділянку площею 0,2500 га, цільове призначення: ведення особистого селянського господарства, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки: 1223285500:03:005:0274, що належить ОСОБА_1 в рахунок погашення перед АТ «Укрсоцбанк» заборгованості за кредитним договором у загальному розмірі 147 808,34 доларів США.
10 вересня 2019 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» та єдиним акціонером АТ «Укрсоцбанк» затверджено рішення про реорганізацію АТ «Укрсоцбанк» шляхом приєднання до АТ «Альфа-Банк» та відповідно до рішення єдиного акціонера АТ «Укрсоцбанк» від 15 жовтня 2019 року № 5/2019 затверджено передавальний акт та визначено, що правонаступництво щодо всього майна, прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк», які зазначені у передавальному акті, виникає у АТ «Альфа-Банк» з дати визначеної у передавальному акті, а саме з 15 жовтня 2019 року.
МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Позиція Верховного Суду 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду заслухав суддю-доповідача, перевірив наведені у касаційній скарзі доводи, за результатами чого робить висновок про наявність правових підстав для передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду з таких мотивів.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Згідно з частиною другою статті 446 ЦПК України процесуальні питання, пов`язані з виконанням рішень інших органів (посадових осіб), вирішуються судом за місцем виконання відповідного рішення.
Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом (частина друга статті 74 Закону України «Про виконавче провадження»).
У разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником (частина перша статті 379 КАС України).
У постанові Верховного Суду  у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 28 жовтня 2021 року у справі № 280/456/20 (провадження № К/9901/32676/20) та постанові цього ж суду від 22 липня 2019 року у справі № 822/1659/18 (провадження                   № К/9901/63678/18) викладено правовий висновок про те, що заява про заміну сторони виконавчого провадження, подана щодо виконавчого провадження, відкритого на виконання виконавчого напису нотаріуса, не розглядається в порядку цивільного судочинства, а підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства.
Колегія суддів вважає за необхідне відступити від наведених вище висновків Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду з огляду на таке.
Відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.
Згідно з частинами першою та другою статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.
Статтею 446 ЦПК України передбачено, що процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах, вирішуються судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, якщо інше не визначено цим розділом.
Процесуальні питання, пов`язані з виконанням рішень інших органів (посадових осіб), вирішуються судом за місцем виконання відповідного рішення.
Водночас статтею 287 КАС України передбачено особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця.
Так, згідно з частиною першою статті 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду з позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.
У разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником (частина перша статті 379 КАС України).
Отже, у порядку адміністративного судочинства вирішуються питання заміни сторони виконавчого провадження (як і інші процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у адміністративних справах) лише в адміністративних справах судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.
На противагу цьому, ЦПК України містить статтю 446, яка визначає підсудність вирішення процесуальних питань, пов`язаних з виконанням рішень інших органів (посадових осіб), а саме вони вирішуються судом за місцем виконання відповідного рішення.
Отже, питання заміни сторони виконавчого провадження з виконання виконавчого напису нотаріуса підлягає розгляду в судах цивільної юрисдикції з урахуванням положень частини другої статті 446 ЦПК України, тобто судом за місцем виконання відповідного рішення.
Крім того, колегія суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що положення статті 287 КАС України не підлягають застосуванню до спірних правовідносин, оскільки вони регулюють питання оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця.
Разом із тим колегія суддів не погоджується із висновками Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду щодо застосування до цих правовідносин правової позиції Великої Палати Верховного Суду викладеної у постанові                            від 16 січня 2019 року № 826/7941/17, оскільки заяви у наведених справах                                       (№ 280/456/20, № 822/1659/18) були подані на підставі процесуальних норм, які діяли після 15 грудня 2017 року (у липні 2020 року та у травні 2018 року), тоді як у зазначеній справі Великою Палатою Верховного Суду зроблені висновки щодо заяви, поданої на підставі процесуальних норм, які діяли до 15 грудня 2017 року.
Касаційний цивільний суд зазначає, що редакція ЦПК України станом до 15 грудня                  2017 року не містила такої норми, яка б визначала підсудність справ щодо визначення питань, пов`язаних із виконанням рішень інших органів (посадових осіб) в тому числі і щодо заміни сторони виконавчого провадження.
Натомість редакція ЦПК України, яка діяла на час подання заяви у цій справі, містить положення (частина друга статті 446 ЦПК України), що визначають підсудність таких справ, проте Велика Палата Верховного Суду правового висновку з питання застосування означеної статті не висловлювала.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
У частині третій статті 403 ЦПК України визначено, що суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів, палати або об`єднаної палати, передає справу на розгляд Великої Палати, якщо така колегія (палата, об`єднана палата) вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів (палати, об`єднаної палати) іншого касаційного суду.
З огляду на вищенаведене колегія суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду вважає за можливе передати на розгляд Великої Палати Верховного Суду цю справу, оскільки вважає за необхідне відступити від правових висновків, викладених в постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 28 жовтня 2021 року у справі № 280/456/20 (провадження № К/9901/32676/20) та постанові від 22 липня 2019 року у справі № 822/1659/18 (провадження                                               № К/9901/63678/18) у зв`язку із тим, що вважає, що заява про заміну сторони виконавчого провадження, подана щодо виконавчого провадження, відкритого на виконання виконавчого напису нотаріуса, не повинна розглядатись в порядку адміністративного судочинства, а підлягає вирішенню в порядку цивільного судочинства.
Керуючись статтями 403, 404 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,
УХВАЛИВ:
Справу № 183/4196/21 (провадження № 61-19370св21) за заявою Акціонерного товариства «Альфа-Банк» про заміну стягувача у виконавчому провадженні за виконавчим написом нотаріуса передати на розгляд Великої Палати Верховного Суду.
Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                                     А. І. Грушицький 
Судді                                                                                                  І. В. Литвиненко
                                                                                                            Є. В. Петров
В. В. Сердюк 
В. А. Стрільчук