ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2022 року
м. Хмельницький

Справа № 686/20763/21
Провадження № 22-ц/4820/1071/22

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії
суддів судової палати з розгляду цивільних справ
Грох Л.М. (суддя-доповідач), Янчук Т.О., Ярмолюка О.І.,
секретар судового засідання Чебан О.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до держави Україна, представник – Головне управління Національної поліції в Хмельницькій області, про відшкодування шкоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області в складі судді Козак О.В. від 14 квітня 2022 року.
Заслухавши доповідача, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд, -

в с т а н о в и в: 

У січні 2021 року позивач, звертаючись в суд з цим позовом до відповідача, посилався на те, що 30.08.2021 року він отримав повідомлення про відкриття сторонам матеріалів кримінального провадження 26.08.2021 року №10592/121/24-2021, супровідний лист від 26.08.2021 року №10596/121/24-2021 та лист від 09.08.2021 року №10089/121/24-2021 за підписом старшого слідчого ВРЗЗС СУ ГУНП в Хмельницькій області капітана поліції Кравчука І.В. 
В кожний із цих документів слідчий вніс неправдиві відомості, чим порушив його права, честь та гідність. Капітан поліції спотворив суть, зміст і форму права, обізвав його підозрюваним, чим порушив презумпцію невинуватості, перевищив надані йому КПК України повноваження і вніс завідомо неправдиві відомості в офіційний документ. Наслідком таких дій є порушення його конституційного права як споживача на доброякісну послугу від органів державної влади, права на повагу його гідності та честі, порушено конституційну презумпцію невинуватості.
Капітаном поліції ОСОБА_2 внесено завідомо неправдиві відомості в офіційні документи у вигляді того, що він є підозрюваним, хоча він втратив статус підозрюваного 23 січня 2018 року, тобто в момент отримання ним під погрозами застосування фізичної сили і більш суворого запобіжного заходу (фізичного знищення) процесуальним прокурором Арсенюком і набув статус обвинуваченого, який він втратив після 30 жовтня 2018 року, після повернення обвинувального акту прокурору Тернопільським апеляційним судом 25 жовтня 2018 року (справа № 686/1899/18), а кримінальне провадження № 4201621010000031 мало бути закрите прокурором підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України.
Моральна шкода завдана позивачу внаслідок порушення його прав, честі, гідності та моральних страждань, що змусило його вчергове витрачати час задля поновлення своїх прав.
За змістом норм КПК України досудове розслідування повинно було закінчуватися шляхом скерування до суду обвинувального акту і цей акт неодноразово був скерований до суду, - 23 січня 2018 року /справа 686/1899/18/, 02 квітня 2019 року /справа N686/1899/19, яка потім вручну перетворилась у справу 686/1899/18. Чотиримісячний строк досудового розслідування закінчився 07 січня 2018 року (досудове розслідування продовжувалося на два місяці заступником прокурора Хмельницької області).
Прокурор і суд були зобов`язані закрити кримінальне провадження як після 25 жовтня 2018 року, так і після 19 лютого 2021 року згідно імперативних вимог чинного КПК України, а не продовжувати тероризувати його беззаконням.
Повноваження суду закрити кримінальне провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України встановлено у ст. 314 КПК України. Звернення до суду з обвинувальним актом має бути вчинено в рамках строку досудового розслідування - Постанова ВС у справі № 752/3218/20. Окрім цього, зазначене кримінальне провадження закінчено втретє і ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 26 грудня 2019 року залишена без змін постанова про закриття кримінального провадження № 4201621010000031. Повернення обвинувального акту прокурору не відновлює автоматично строки досудового розслідування, не встановлює автоматичність статусу підозрюваного у нього, не є автоматичною індульгенцією на порушення його честі, гідності та конституційної презумпції невинуватості, а є доказом його дискримінації.
Наведена в повідомленні про відкриття сторонам матеріалів кримінального провадження від 26 серпня 2021 року старшим слідчим Кравчуком І.В. інформація про те, що він є підозрюваним, не є вираженням його суб`єктивної думки, а тому не є оціночними судженнями.
Суд не може зобов`язувати його доводити душевні страждання, оскільки відповідно до правового висновку ВСУ у справі № 6-1435цс17 від 27.09.2017 року, відмовляючи у задоволенні заявлених вимог з підстав недоведеності спричинення шкоди, суди фактично поклали на позивача обов`язок довести наявність у нього душевних страждань з приводу порушення його права, що є неприпустимим з огляду на правову природу такого права, гарантії від порушень якого закріплені ст. 56 Конституції України.
З цих підстав позивач просив стягнути з держави Україна на його користь моральну шкоду у розмірі один трильйон гривень, завдану незаконною дією/внесенням завідомо неправдивих відомостей в офіційні документи старшим слідчим ВРЗЗС СУ ГУНП в Хмельницькій області капітаном поліції Кравчуком І.В.
Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14 квітня 2022 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до Держави Україна, представник – Головне управління Національної поліції в Хмельницькій області, про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконною дією, відмовлено.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду як незаконне та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити. На його думку, судом першої інстанції не враховано обставини, які мають значення для справи, не надано оцінку доказам, на які посилався позивач. Правовий конфлікт між ним та відповідачем виник з факту обзивання його підозрюваним в офіційних документах, що порушує його гідність та є безумовною підставою для відшкодування моральної шкоди в порядку ч. 1 ст. 23 ЦК України та ст. 56 і ч. 3 ст. 152 Конституції України. Відповідно до ЦК України право на відшкодування шкоди та підстава такого відшкодування є безумовними, а наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення для застосування такої міри деліктної відповідальності як відшкодування моральної шкоди в порядку ч. 1 ст. 23 ЦК України не є обов`язковими. З витягу Єдиного державного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні №42016241010000031 вбачається, що кримінальне провадження за ч. 1 ст. 296 КК України закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, проте суд не взяв цього до уваги. Суд не виконав завдань підготовчого провадження і порушив норму ст. 197 ЦПК України.
У відзиві Головне управління Національної поліції в Хмельницькій області просить рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. 17.06.2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості відносно обставин, що могли свідчити про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_1 12 грудня 2017 року за матеріалами об`єднаного кримінального провадження за ознаками правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 296, ч. 2 ст. 189 КК України позивачу було підготовлено повідомлення про нову підозру. Тобто ОСОБА_1 перебуває в статусі підозрюваного, а слідчий ВРЗЗ СУ ГУНП в Хмельницькій області капітан поліції Кравчук І.В. при здійсненні досудового розслідування кримінального правопорушення діяв правомірно та відповідно до норм КПК України. Підстави для відшкодування шкоди відсутні.
Сторони в засідання апеляційного суду не з`явилися, будучи належно повідомленими про розгляд справи.
Апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Так, судом першої інстанції встановлено, що 12.12.2017 року ОСОБА_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.189, ч.1 ст.296 КК України, в кримінальному провадженні №42016241010000031 від 17.06.2016 року.
Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області в справі № 686/1899/18 від 12.11.2020 року обвинувальний акт в кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_1 за ч.1 ст.296, ч.2 ст.189 КК України, ОСОБА_3 за ч.2 ст.189 КК України повернуто прокурору.
Згідно Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні №42016241010000031 кримінальне провадження за ч.1 ст.296 КК України закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України 09.08.2021 року.
26.08.2021 року старшим слідчим ВРЗЗС СУ ГУНП в Хмельницькій області Кравчуком І.В. сторонам кримінального провадження №42016241010000031 (в т.ч. підозрюваному ОСОБА_1 ), направлено повідомлення, згідно з яким «досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №42016241010000031 за ознаками складу злочину, передбаченого ч.2 ст.189 КК України, у якому Ви є підозрюваними та захисниками підозрюваних, завершено, а зібрані під час досудового розслідування докази є достатніми для складання обвинувального акту, у зв`язку з чим стороні захисту у кримінальному провадженні відкрито матеріали досудового розслідування».
Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи. 
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що позивач не довів склад цивільного правопорушення, що є юридичною підставою відповідальності держави перед ним в разі заподіяння шкоди - не доведено незаконність процесуальних рішень, дій слідчого чи прокурора під час досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні, чи їх оскарження позивачем в порядку, передбаченому КПК України, та заподіяння такими діями шкоди його правам та інтересам.
Так, згідно статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, в тому числі, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
Згідно з ч.ч. 3, 5 ст. 23 ЦК України якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
За змістом ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Згідно з ч. 1 ст. 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.
Отже, в деліктних правовідносинах юридичною підставою відповідальності, яка виникає внаслідок заподіяння шкоди, є склад цивільного правопорушення. І до його елементів належать протиправна поведінка завдавача шкоди, настання шкоди, причинний зв`язок між двома першими елементами і вина завдавача шкоди. Відсутність хоча б однієї складової виключає обов`язок по відшкодуванню шкоди.
При цьому саме на потерпілого покладається обов`язок доведення факту неправомірної поведінки відповідача, заподіяння ним шкоди та її розмір, а також причинного зв`язку між протиправною поведінкою завдавача шкоди та негативними наслідками. Відповідач же повинен довести відсутність своєї вини у завданні потерпілому шкоди.
Відповідно до частин 1, 5-6 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
В обґрунтування позову позивач посилався на безпідставне визначення його процесуального статусу як підозрюваного у кримінальному провадженні внесеного до ЄРДР за №42016241010000031, вказаному слідчим у повідомленні про відкриття матеріалів досудового розслідування від 26.08.2021 року, чим йому завдано моральну шкоду.
Разом з тим, згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 04.03.2022 року щодо кримінального провадження №42016241010000031 (а.с. 74-76), ОСОБА_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.189 КК України. 
З витягу з Єдиного державного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні №42016241010000031 вбачається, що кримінальне провадження за ч. 1 ст. 296 КК України дійсно закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України 09.08.2021 року.
Проте у цьому кримінальному провадженні №42016241010000031 позивач залишається підозрюваним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.189 КК України - суд першої інстанції правильно вказав про відсутність доказів закриття кримінального провадження №42016241010000031 за цією статтею - ч.2 ст.189 КК України.
Посилання апелянта на порушення строків досудового розслідування, наявність підстав для закриття кримінального провадження у вказаному кримінальному провадженні суд не приймає до уваги, оскільки перевірка дотримання законності при прийнятті процесуальних рішень, дій слідчого чи прокурора під час досудового розслідування здійснюється в порядку, встановленому нормами КПК України, в разі їх оскарження учасниками кримінального провадження.
Твердження апелянта про те, що ухвалою Хмельницького апеляційного суду (справа №686/30646/19) від 26.12.2019 року постанову про закриття кримінального провадження №42016241010000031 залишено без змін не відповідає дійсності, оскільки цією постановою апеляційного суду залишено без змін ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду від 27 листопада 2019 року, якою залишено без розгляду скаргу ОСОБА_1 на постанову слідчого СВ СУ ТУ ДБР від 30 вересня 2019 року про закриття кримінального провадження № 42016241010000031.
За таких обставин суд першої інстанції правильно виходив з того, що ОСОБА_1 не довів склад цивільного правопорушення, що є юридичною підставою відповідальності держави Україна перед ним в разі заподіяння шкоди, тому позов є необґрунтованим і не підлягає задоволенню.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції. 
Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.
Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14 квітня 2022 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 13 липня 2022 року.

Судді                                                 Л.М. Грох
       
        Т.О. Янчук

О.І. Ярмолюк