ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"18" січня 2022 р.                               Справа№ 911/1266/21
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Разіної Т.І.
суддів:            Тарасенко К.В. 
          Іоннікової І.А. 
 
Секретар судового засідання: Зозуля Н.М.
За участю представників учасників процесу: згідно протоколу судового засідання від 18.01.2022 року
Розглянув у відритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" на рішення Господарського суду Київської області від 09.09.2021 у справі №911/1266/21 (суддя Лилак   Т.Д., повний текст складено 20.09.2021)
за позовом Державного підприємство "Міжнародний аеропорт "Бориспіль", Київська область, с. Гора
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Аеро Ресторантс", Київська область
про врегулювання розбіжностей до договору

За результатами розгляду апеляційної скарги, Північний апеляційний господарський суд,-

                                                  ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог
Державне підприємство "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" (далі- позивач/ ДП "МА "Бориспіль") звернулось до Господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Аеро Ресторанс" (далі - відповідач/ТОВ "Аеро Ресторанс" про врегулювання розбіжностей до договору про відшкодування витрат на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю, виклавши п. 8 таблиці №1 додатку №1, п. 2.9, п. 3.2.2, п. 5.7, п. 5.8 договору про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю, в редакції ДП "МА "Бориспіль", наведеній у резолютивній частині позову. 
Позов мотивовано тим, що запропонована позивачем редакція спірних пунктів договору про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю, які викладені позивачем в Протоколі узгодження розбіжностей від 13.04.2021 до Протоколу розбіжностей від 02.04.2021, залишились неузгодженими.
                    
Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття
Рішенням Господарського суду міста Києва від 09.09.2021 у справі №   911/1266/21 в задоволенні позовних вимог ДП "МА "Бориспіль" до ТОВ "Аеро Ресторанс" прo врегулювання розбіжностей до договору у задоволені позову було відмовлено.
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що пропозиції ТОВ "Аеро Ресторанс", які викладені останнім у протоколі розбіжностей від 11.03.2019, вважаються прийнятими ДП "МА "Бориспіль", а договір про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю до договору оренди №1607 від 30.07.2014 є укладеним ще з 2019 року.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ДП "МА "Бориспіль" (далі - скаржник) звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги повністю.
Апеляційна скарга ДП "МА "Бориспіль" обґрунтована порушенням місцевим господарським судом норм матеріального права, зокрема, - ст. 631 Цивільного кодексу України та  ст.ст.180, 181, 217, 220, 225, 226, 230, 231 Господарського кодексу України, а також порушенням норм процесуального права, яке виражено у неповному з`ясуванні обставин справи.
Скаржник вказує, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що договір про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю до договору оренди № 1607 від 30.07.2014 є укладеним в редакції протоколу розбіжностей від 11.03.2019.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи
Відзив на апеляційну скаргу від відповідача  до суду апеляційної інстанції у встановлений строк не надходив.
Частиною 3 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГК України) визначено, що відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідач не був обмежений у своїх процесуальних правах надати відзиви на апеляційну скаргу через канцелярію суду або шляхом їх направлення на адресу суду поштовим відправленням. Відтак, приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений судом апеляційної інстанції, не подав відзивів на апеляційну скаргу, суд дійшов висновку, що неподання останнім відзиву не перешкоджає вирішенню справи по суті за наявними в ній матеріалами.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті
Відповідно до       протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.10.2021 апеляційну скаргу ДП "МА "Бориспіль" у справі №       911/1266/21 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Разіна Т.І., судді: Тарасенко К.В., Іоннікова І.А.
Апеляційна скарга ДП "МА "Бориспіль" подана безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.10.2021 відкладено розгляд питання про відкриття чи відмову у відкритті апеляційного провадження, повернення без розгляду апеляційної скарги       або залишення апеляційної скарги без руху за апеляційною скаргою ДП "МА "Бориспіль" на рішення Господарського суду Київської області від 09.09.2021 до надходження до Північного апеляційного господарського суду матеріалів справи №    911/1266/21. 
04.11.2021 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №911/1266/21.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.11.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ДП "МА "Бориспіль" на рішення Господарського суду Київської області від 09.09.2021 у справі №   911/1266/21 та призначено розгляд на 07.12.2021.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.12.2021 розгляд справи №911/1266/21 відкладено на 18.01.2022.

Явка представників сторін
У судове засідання 18.01.2022 з`явився представники скаржника 
Представник  відповідача у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги був повідомлений належним чином, що підтверджується наявними у матеріалах справи повідомленнями про вручення поштових відправлень.
Заяв/клопотань про відкладення розгляду апеляційної скарги від відповідача  через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду не надходило.
Відповідно до ч. 12    ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
З огляду на те, що  відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання у даній справі, явка представників сторін судом апеляційної інстанції обов`язковою не визнавалась, а участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони (ст. 42 ГПК України), зважаючи на відсутність від відповідача клопотань/заяв про відкладення розгляду справи з поданням відповідних доказів, а також враховуючи положення ч. 12 ст. 270 ГПК України, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку про можливість розгляду справи за відсутності відповідача.

Позиція представників сторін у справі
Представник скаржника у судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримали з підстав, викладеній у ній та просив апеляційну скаргу задовольнити. Скасувати рішення Господарського суду Київської області від 09.09.2021 у справі №       911/1266/21 повністю та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю. 

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції
Як убачається із матеріалів справи, 30 липня 2014 року набрав чинності договір від 30.07.2014 № 1607 оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності, укладений між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Київській області, правонаступником якого є Регіональне відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях, і Товариством з обмеженою відповідальністю «Росінтер Аеро Україна», найменування якого змінено на Товариство з обмеженою відповідальністю   «Аеро Ресторантс»   (Орендар) 
На умовах і у порядку, визначених п.1.1. і п.2.1. Договору оренди від 30.07.2014 № 607, згідно з Актом приймання-передавання орендованого майна від 01.10.2014, відповідачем було прийнято у строкове платне користування державне окреме індивідуально визначене нерухоме майно, а саме:
частину приміщення № 3.1.4 на третьому поверсі пасажирського терміналу «D», загальною площею 345,0кв.м. (далі - Майно), розміщене за адресою: Київська обл., Бориспільський р-н, Бориспіль-7 на 3-му поверсі термінального комплексу «D», що перебуває на балансі Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» (далі - Позивач, Балансоутримувач).
На період з 02.10.2014 по 11.02.2019 року майно було передано відповідачем у строкове платне користування Товариству з обмеженою відповідальністю «Термінал-Алекс» (суборендар) на умовах договору суборенди від 02.10.2014 № 1607/1 індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності, і додаткових договорів до нього.
У зв`язку з чим, відшкодування витрат на утримання орендованого нерухомого Майна та надання комунальних послуг у період з 02.10.2014 по 11.02.2019 провадилось на умовах укладених між позивачем і Суборендарем договорів від 31.12.2014 № 80.1- 14/1-72 і від 09.11.2018 № 02.5-14/1-328 про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг.
11 лютого 2019 року Майно було повернуто Суборендарем відповідачу, що підтверджується Актом приймання-передавання орендованого майна від 11.02.2019, підписаного відповідачем і Суборендарем.
Станом на момент виникнення між позивачем і відповідачем спірних правовідносин, у строковому платному користуванні відповідача на умовах Договору оренди від 30.07.2014 № 1607 знаходиться майно загальною площею 170,0кв.м., що підтверджується Додатковим договором № 1 від 21.07.2015 до договору оренди від №1607 і Актом приймання-передавання орендованого майна від 21.07.2015.
На умовах п.5.10. Договору оренди від 30.07.2014 № 1607 відповідач взяв на себе зобов`язання своєчасно здійснювати витрати, пов`язані з утриманням орендованого Майна шляхом компенсації комунальних послуг та податку на землю або укладення цивільно-правових угод із постачальниками послуг. Орендар зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі компенсувати витрати на утримання Майна за переліком всіх видів послуг та цін згідно діючих тарифів, в тому числі податку на землю. При цьому, витрати на утримання Майна компенсуються залежно від наявності, кількості, потужності, часу роботи електроприладів, систем тепло- і водопостачання, каналізації а спеціальними рахунками, а в неподільній частині - пропорційно розміру займаної Орендарем площі Майна на підставі тарифів та розрахункових документів, наданих Орендареві.
Відповідач взяв на себе зобов`язання на наступний робочий день, що слідує за днем підписання Договору оренди від 30.07.2014 № 1607 звернутися до позивача для отримання проекту договору про відшкодування витрат Балансоутримувача на тримання орендованого Майна та надання комунальних послуг орендарю (п.5.18. договору оренди від 30.07.2014 № 1607).
З метою забезпечення виконання умов п.5.10, п.5.18 Договору, позивачем було складено, підписано зі свого боку і, супровідним листом від 11.03.2021 № 25-22-112, направлено для підписання з боку відповідача два примірники проекту Договору про відшкодування витрат Балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг Орендарю (без дати і номера) з Додатками до нього.
Як убачається із матеріалів справи,  08.04.2021 на адресу позивача, із супровідним листом від 02.04.2021 №213-04-21, поштовим відправленням № 0103277464148 надійшов підписаний відповідачем із Протоколом розбіжностей від 02.04.2021 договір про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг Орендарю.
За результатом розгляду Протоколу розбіжностей від 02.04.2021 до Договору, позивачем було складено і підписано Протокол узгодження розбіжностей від 13.04.2021 до Протоколу розбіжностей від 02.04.2021 до Договору.
Відповідно, Протокол розбіжностей від 02.04.2021 до Договору був підписаний Позивачем з Протоколом узгодження розбіжностей від 13.04.2021.
14.04.2021 на адресу електронної пошти відповідача vakubenkovv@gmail.com і поштовим відправленням № 0830104936299 за місцезнаходженням відповідача, супровідним листом від 13.04.2021 № 19-22/1-156, позивачем були направлені для підписання два екземпляри підписаного з боку позивача Протоколу узгодження розбіжностей від 13.04.2021 до Протоколу розбіжностей від 02.04.2021 до Договору.
При цьому, враховуючи той факт, що жодна з пропозицій відповідача, викладена в Протоколі розбіжностей від 02.04.2021 до Договору не була прийнята позивачем, керуючись ч.5 ст.181 Господарського кодексу України, позивач просив відповідача надати згоду на передачу до суду неврегульованих розбіжностей до Договору у разі, якщо Протокол узгодження розбіжностей від 13.04.2021 до Протоколу розбіжностей від 02.04.2021 до Договору не буде підписаний відповідачем.
Враховуючи те, що відповідач не повідомив позивача про результати розгляду Протоколу узгодження розбіжностей від 13.04.2021 до Протоколу розбіжностей від 02.04.2021 до Договору і листа позивача від 13.04.2021 № 19-22/1-156 та як наслідок, розбіжності, викладені позивачем в Протоколі узгодження розбіжностей від 13.04.2021 до Протоколу розбіжностей від 02.04.2021 до Договору залишились неврегульованими, позивач був змушений звернутись з даним позовом до суду.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та оцінка аргументів учасників справи
У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 4, 5 ст. 269 ПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, заслухавши пояснення представника скаржника, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення, дійшов висновку, що апеляційна скарга  позивача не підлягає задоволенню, а оскаржене рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні чи скасуванню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України  (далі -УК України) підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків ( ч. 1 ст. 626 ЦК України).
Відповідно до положень ст.ст. 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Істотними умовами Типового договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до державної власності, затвердженого наказом Фонду державного майна України від 23.08.2000 № 1774, є зобов`язання орендаря укласти із балансоутримувачем договір про відшкодування витрат останнього на утримання орендованого майна та надання комунальних послуг орендарю.
Пунктом 5.18 договору №1607 передбачено обов`язок ТОВ «Аеро ресторанс» укласти із ДП «МА «Бориспіль» відповідний договір.
Ураховуючи зазначене, укладення між позивачем та відповідачем договору про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю є обов`язковим в силу вимог закону.
Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття (ч.1 ст. 641 ЦК України).
За змістом положень частини сьомої ст. 179 Господарського кодексу України (далі - ГК України), господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.
Зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства ( ч. 1 ст. 180 ГК України).
Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода (ч.2  ст. 180 ГК України).
Як вбачається з матеріалів справи, 05.03.2019 позивач разом з листом №19-22/1-213 надіслав відповідачу два примірники договору про відшкодування витрат Балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг Орендарю до договору оренди №1607 від 30.07.2014.
В свою чергу, ТОВ "Аеро Ресторанс" склало протокол розбіжностей, про що зроблено застереження у даному договорі, та надіслало Державному підприємству два примірники протоколу розбіжностей разом з підписаним договором.
01.04.2019 ДП "МА "Бориспіль" разом з листом №19-22/1-350 надіслало ТОВ "Аеро Ресторанс"    протокол розбіжностей, підписаний зі свого боку, та протоколи узгодження розбіжностей до договору про відшкодування витрат Балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг Орендарю до договору оренди №1607 від 30.07.2014.
Відповідно до ч.ч. 1-7 ст. 181 ГК України зокрема, господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами.
Проект договору може бути запропонований будь-якою з сторін. У разі якщо проект договору викладено як єдиний документ, він надається другій стороні у двох примірниках.
Сторона, яка одержала проект договору, у разі згоди з його умовами оформляє договір відповідно до вимог частини першої цієї статті і повертає один примірник договору другій стороні або надсилає відповідь на лист, факсограму тощо у двадцятиденний строк після одержання договору.
За наявності заперечень щодо окремих умов договору сторона, яка одержала проект договору, складає протокол розбіжностей, про що робиться застереження у договорі, та у двадцятиденний строк надсилає другій стороні два примірники протоколу розбіжностей разом з підписаним договором.
Сторона, яка одержала протокол розбіжностей до договору, зобов`язана протягом двадцяти днів розглянути його, в цей же строк вжити заходів для врегулювання розбіжностей з другою стороною та включити до договору всі прийняті пропозиції, а ті розбіжності, що залишились неврегульованими, передати в цей же строк до суду, якщо на це є згода другої сторони.
У разі досягнення сторонами згоди щодо всіх або окремих умов, зазначених у протоколі розбіжностей, така згода повинна бути підтверджена у письмовій формі (протоколом узгодження розбіжностей, листами, телеграмами, телетайпограмами тощо).
Якщо сторона, яка одержала протокол розбіжностей щодо умов договору, заснованого на державному замовленні або такого, укладення якого є обов`язковим для сторін на підставі закону, або сторона - виконавець за договором, що в установленому порядку визнаний монополістом на певному ринку товарів (робіт, послуг), яка одержала протокол розбіжностей, не передасть у зазначений двадцятиденний строк до суду розбіжності, що залишилися неврегульованими, то пропозиції другої сторони вважаються прийнятими.
Відповідно до ч. 1 ст. 187 ГК України, зокрема, спори, які виникають при укладанні господарських договорів за державним замовленням, або договорів, укладення яких є обов`язковим на підставі закону та в інших випадках, встановлених законом, розглядаються судом.
Аналіз зазначених норм Господарського кодексу України, які є спеціальними для договорів, укладення, яких є обов`язковим на підставі закону, дає підстави дійти до висновку, що урегулювання розбіжностей до відповідного договору здійснюється саме у порядку, встановленому ч. 7 ст. 181 ГК України, а тому посилання позивача на положення часини 8 цієї статті є помилковим.
Відтак, після отримання  ДП "МА "Бориспіль" від ТОВ "Аеро Ресторанс" відповідного протоколу від 11.03.2019, позивач, у разі наявності розбіжностей, що залишилися неврегульованими між сторонами, зобов`язаний був у встановленому порядку та строки звернутись до суду, чого останнім здійснено не було.
Згідно із ч.  1 ст. 74 ГК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи ( ч. 1 ст. 73 ГПК України).
Згідно зі ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідно до положень ст. 76 ГПК Україгни, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
В ході розгляду справи, позивачем не надано доказів передачі до суду вимоги щодо розбіжностей, які залишилися не врегульованими між сторонами у зв`язку із отриманням протоколу розбіжностей відповідача, в порядку, встановленому ч. 7 ст. 187 ГПК України.
При цьому, наявні у матеріалах справи неодноразові звернення позивача до відповідача із пропозиціями укласти договір та інші протоколи розбіжностей, надані ДП "МА "Бориспіль", не є належними доказами виконання вищевказаних положень    Господарського кодексу України.
Враховуючи зазначене у сукупності із положеннями ч. 7 ст. 181 ГПК України, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що пропозиції ТОВ "Аеро Ресторанс"    , які викладені останнім у протоколі розбіжностей від 11.03.2019, вважаються прийнятими ДП "МА "Бориспіль".
Враховуючи зазначене, суд апеляційної інстанції дійшов до висновку, що пропозиції ТОВ "Аеро Ресторанс" вважаються прийнятими, а договір про відшкодування витрат Балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг Орендарю до договору оренди №1607 від 30.07.2014 є укладеним ще з 2019 року.
З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позову.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги
Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Згідно зі ст.ст. 73, 74 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до ч. 2 ст. 86 ГПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. 
Враховуючи вищевикладене, апеляційний господарський суд погоджується із висновками місцевого суду як законними, обґрунтованими обставинами й матеріалами справи, детальний аналіз яких, як і нормативне обґрунтування прийнятого рішення наведено місцевим судом, підстав для скасування його не знаходить. 
Доводи скаржника не спростовують висновків, викладених у судовому рішенні, та у даному випадку скаржником не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своєї правової позиції, а також не наведено переконливих аргументів у відповідності з нормами чинного законодавства, щодо спростування висновків суду першої інстанції.
Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 N475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV (3477-15) «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.
З приводу висвітлення всіх доводів апеляційної скарги колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини, який у рішенні в справі «Серявін та інші проти України» вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод    зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
У рішенні Суду у справі «Трофимчук проти України» № 4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін.
Відповідно до  п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Частиною 1 ст. 276 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Також, відсутні підстави для скасування чи зміни оскаржуваного рішення суду в розумінні ст. 277 ГПК України, з викладених в апеляційній скарзі обставин.  
З огляду на викладене, Північний апеляційний господарський суд зазначає, що рішення місцевого господарського суду прийняте з повним і достовірним встановленням всіх фактичних обставин, а також з дотриманням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для зміни або скасування рішення Господарського суду Київської області від 09.09.2021 у справі №911/1266/21, та, відповідно, апеляційна скарга ДП "МА "Бориспіль" є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Розподіл судових витрат
Оскільки цією постановою суд апеляційної інстанції не змінює рішення та не ухвалює нового, розподіл судових витрат судом апеляційної інстанції не здійснюється, а витрати пов`язані з розглядом апеляційної скарги на рішення Господарського суду Київської області від 09.09.2021 у справі №911/1266/21покладаються на скаржника.
Керуючись ст.ст. 124, 129-1 Конституції України, ст.ст. 8, 11, 74, 129, 240, 267-270, 273,  275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,-

                                                  ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційну скаргу Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду Київської області від 09.09.2021 у справі №911/1266/21 залишити без змін.
3. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.
4. Справу   №911/1266/21 повернути до Господарського суду Київської області.

Постанову може бути оскаржено у касаційному порядку відповідно до вимог               ст.ст. 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст судового рішення складений та підписаний суддями - 31.05.2022.

Головуючий суддя                                                                      Т.І. Разіна 

Судді                                                                                К.В. Тарасенко

                                                                                І.А. Іоннікова