ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2022 року	Львів	Справа № 380/10312/21 пров. № А/857/8441/22	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий-суддя                                  Довга О.І.,
суддя                                                       Глушко І.В., 
суддя                                                     Запотічний І.І.

секретар судового засідання                     Дутка І.Р.

за участю представників:
відповідача – Флис  Р.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу  Львівської митниці на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 12 травня 2022 року (головуючий суддя Крутько О.В., м.Львів, проголошено 14:20:29) у справі № 380/10312/21 за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1   до Галицької митниці Держмитслужби, Львівської митниці про визнання протиправним дій, скасування картки відмови, визнання протиправним та скасування рішення, -
                                          
В С Т А Н О В И В:

25.06.2021 року позивач звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Галицької митниці Держмитслужби, у якому просив: визнати протиправними дії Галицької митниці Держмитслужби щодо відмови у застосуванні митної вартості, заявленої ФОП ОСОБА_1 , за першим методом митної оцінки  за ціною договору щодо товарів, які імпортуються; скасувати картку відмови  у прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209170/2021/00679; визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості № UA209000/2021/900009/2 від 03.06.2021.
Позов обгрунтовує тим, що позивачем надано достатньо доказів на підтвердження заявленої митної вартості товару за першим методом  за ціною договору у декларації № UA209170/2021/042513 від 31.05.2021, проте відповідачем всупереч вимогам діючого законодавства за результатами опрацювання поданої МД та документів винесена картка відмови у прийнятті митної декларації №UA209170/2021/00679 (Додаток № 5) та прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA209000/2021/900009/2 від 03.06.2021, яким митну вартість товару визначено за резервним (6) методом на рівні від 52,6135 до 65,0520 Євро/шт. в залежності від ваги шини (або 1,02 Євро/за кг. нетто). Відповідно до вказаного рішення про коригування митної вартості товарів «обставини прийняття рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості» зазначено: митним органом встановлено, що рівень митної вартості товару є більшим (митні декларації № UA100090/2021/216470 від 05.05.2021, №UA100060/2021/215281 від 26.04.2021, № UA100070/2021/321460 від 19.05.2021, № UA100060/2020/338286 від 09.10.2020). Не погоджуючись з рішенням митного органу позивач 03.06.2021 подав до митниці нову МД № UA209170/2021/043585 від 03.06.2021, за якою товар був випущений у вільний обіг під гарантійні зобов`язання відповідно до  розділу Х Митного кодексу України. Зазначає, що до митного оформлення була надана Довідка про транспортні витрати № 27/05/02 від 27.05.2021 (додаток 7), що містить дані про вартість перевезення з пункту відправлення до кордону (Montfoort (Нідерланди)  Рава-Руська (кордон України), та містить номер автотранспортного засобу, яким здійснено перевезення ( НОМЕР_1 / НОМЕР_2 ), номер автотранспортної накладної (СМR) № VFK21-03208 від 27.05.2021 (Додаток № 9), номер інвойса № VFK21-03208 від 27.05.2021 (Додаток № 2), що в повній мірі співпадає з товаросупровідними документами, що були подані до митного оформлення, що дозволяє ідентифікувати даний документ, як такий, що підтверджує складову митної вартості даної поставки. Стверджує, що вартість є підтвердженою.  Митний кодекс України  не визначив вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), а тому довідка про транспортні витрати є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів. Інших витрат пов`язаних з транспортуванням, навантаженням, обробкою позивач не поніс. Вказує, що посилання відповідача в рішенні про коригування митної вартості товару на відомості з довідкової інформації не є доказом заниження митної вартості товарів в разі наявності у декларанта всіх документів, які підтверджують обґрунтованість заявленої митної вартості товару за ціною договору та не мають розбіжностей, які б не давали можливість визначити вартість товару.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 12 травня 2022 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправною та скасовано картку відмови  у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209170/2021/00679. Визнано протиправним та скасовано рішення про коригування митної вартості № UA209000/2021/900009/2 від 03.06.2021.
Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, покликаючись на порушенням норм матеріального права зазначив, що під час митного оформлення за митною декларацією від 31.05.2021 № UA209170/2021/042513 було опрацьовано інформацію, що міститься у наданих до митного оформлення документах. За результатами опрацювання встановлено, що поданий до митного оформлення контракт від 15.05.2014 № МСGRO-0101 містить у преамбулі дві помилки у назві фірми-продавця: вказано «Kargro Bander VB» замість «Kargro Bander BV». Також найменування підписанта з боку продавця у преамбулі, - Ko van der Heijdent, не відповідає вказаному у розділі 10 «Юридичні адреси та реквізити сторін» - Ko van der Heijden. Розділ 10 містить два підписи та печатки продавця, що є ідентичними копіями одне одного. На думку відповідача цей документ містить ознаки підробки. Такі ж зауваження зазначені відповідачем до додаткової угоди № 10 від 01.01.2020 до договору поставки № МСGRO-0101. У поданій до митного оформлення копії експортної декларації № 21NLKP6T9AAJV9WD50 від 27.05.2021 у графі 29 «Митниця на кордоні» вказано код митного органу, де партія товару має покинути територію ЄС  NL000396 (належить митному органу в Ротердамі). Фактично ж транспортний засіб з оцінюваним товаром перетнув кордон України в міжнародному автомобільному пункті «Рава-Руська» митного переходу «Рава-Руська» - «Гребенне», про що вказано у графі 29 МД від 31.05.2021 № UA209170/2021/042513. Код митного відділу в Гребенному  PL303020. Тобто відомості не відповідають фактичним обставинам переміщення. CMR від 27.05.2021 №VFK21-03208 не містить ні назви перевізника, ні його підпису чи печатки, що не відповідає умовам Конвенції про договір міжнародних автомобільних перевезень вантажів 1956 р. Відповідач зазначає, що до договору експедирування, який подавався до митного оформлення, не було долучено документ, що визначає вартість послуг  рахунок. До митної вартості плата за послуги експедитору не включена, тобто митна вартість товару розрахована не вірно. Вказує, що за результатами розгляду всіх наданих документів митниця дійшла вірного висновку, що, відповідно до ч.6  ст.54 МКУ  митна вартість імпортованих товарів не може бути визнана за ціною договору щодо товарів, які імпортуються. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову.
Представник відповідача в судовому засіданні підтримує вимоги апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з огляду на наступні підстави.
Судом встановлені наступні обставини.
15.05.2014 фізична особа - підприємцем ОСОБА_1 (Покупець) та «Kargro Bander VB» (Нідерланди) (Продавець) уклали зовнішньоекономічний договір №  МСGRO-0101, відповідно до умов якого Продавець відвантажує, а Покупець приймає та оплачує вантажні шини, що були у вжитку, придатні для подальшого використання, у кількості та по цінах, вказаним в Інвойсах, що є невід`ємною частиною договору. Ціна за товар визначена у Євро за одиницю товару та вказана в Інвойсах, умови поставки визначаються FCA (Montfoort) Інкотермс 2010.
Відповідно до Інвойсу № VFK21-03208 від 27.05.2021 Продавцем та Покупцем  узгоджена номенклатура, ціна та кількість Товару. Загальна кількість товару складає 234 штак, загальна вартість товару умовах FCA (Montfoort)  6000,00 Євро.
Для здійснення митного оформлення товару позивачем була подана до Подільської митниці Держмитслужби електронна митна декларація № UA209170/2021/042513 від 31.05.2021 разом з пакетом супровідних документів, у т.ч. пакувальний лист б/н від 27.05.2021, рахунок-фактура (інвойс) VFK 21-03208  від 27.05.2021, автотранспортна накладна VFK 21-03208  від 27.05.2021, декларація про походження товару VFK 21-03208  від 27.05.2021, документ, що підтверджує вартість перевезення 27/05/02 від 27.05.2021, зовнішньоекономічний договір (контракт) МСGRO-0101 від 15.05.2014, доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) 10 від 01.01.2020, договір про надання послуг митного брокера ЛТШ-4993 від 25.01.2021, договір (контракт) про перевезення № 100 від 04.01.2021, договір (контракт) про перевезення № 2512 від 01.09.2020, заява декларанта або уповноваженої ним особи, у вигляді внесення коду до митної декларації про те, що товари, що включені до Зеленого переліку відходів № 14/14-03/398-20 від 26.08.2020, заявка на перевезення б/н від 25.05.2021та інші.
В МД № UA209170/2021/042513 від 31.05.2021 митна вартість товару була визначена за першим методом за ціною договору на рівні від 29,45 до 30,82 Євро/шт. в залежності від ваги шини (або 0,51 Євро/за кг.нетто).
02.06.2021 на підставі вимоги митного органу про надання додаткових документів позивачем були надані додаткові пояснення (лист-пояснення б/н від 02.06.2021).
За результатами опрацювання поданої МД та документів винесена картка відмови у прийнятті митної декларації №UA209170/2021/00679 та прийнято Рішення про коригування митної вартості товарів № UA209000/2021/900009/2 від 03.06.2021, яким митну вартість товару визначено за резервним (6) методом на рівні від 52,6135 до 65,0520 Євро/шт. в залежності від ваги шини (або 1,02 Євро/за кг.нетто).
Оскаржуване рішення про коригування митної вартості мотивоване відсутністю документів, які підтверджують складові митної вартості, а саме транспортні витрати до митного кордону України, які відповідно до умов поставки не були включені до ціни товару, що передбачені наказом МФУ № 599 від 18.06.2012, що в свою чергу робить неможливим перевірку числового значення митної вартості товарів.
Джерелом інформації для коригування митної вартості слугували митні декларації № UA100090/2021/216470 від 05.05.2021, №UA100060/2021/215281 від 26.04.2021, № UA100070/2021/321460 від 19.05.2021, № UA100060/2020/338286 від 09.10.2020.
Не погоджуючись з рішенням митного органу позивач 03.06.2021 подав до митниці нову МД № UA209170/2021/043585 від 03.06.2021 за якою товар був випущений у вільний обіг під гарантійні зобов`язання відповідно до  розділу Х Митного кодексу України.
Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не довів у повному об`ємі ті обставини, на яких ґрунтуються його заперечення.
Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком з огляду на наступне.
Згідно із положеннями частини 2  статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією  та законами України. Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.
Засади державної митної справи, зокрема, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються  МК України  та іншими законами України.
Відповідно до вимог частини першої  статті 246 МК України  метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товару, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товару.
Частина перша  статті 257 МК України  передбачає, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.
Відповідно до статті 49 МК України митною вартістю товару, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товару, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відповідно до частин першої, другої  статті 51 МК України  митна вартість товару, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього  Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до  глави 9 цього Кодексу.
Відповідно до частини першої, другої  статті 52 МК України  заявлення митної вартості товару здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товару у порядку, встановленому  розділом VIII цього Кодексу  та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.
Згідно з частиною першою  статті 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Частиною другою  статті 53 МК України  визначений перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів. Ними є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій  статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
У частині третій  статті 53 МК України  встановлено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Згідно з частиною четвертою  статті 53 МК України  у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).
Відповідно до частини п`ятої  статті 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій  статті 58 цього Кодексу  (частини перша, друга  статті 54 МК України).
Відповідно до пункту 1 частини четвертої  статті 54 МК України  митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відповідно до частини п`ятої  статті 54 МК України митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості.
Із наведених положень випливає, що митний орган має повноваження здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом. Зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товару, невідповідністю характеристик товару, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товару, порівнянням рівня заявленої митної вартості товару з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товару, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше. Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митному органу право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товару. При цьому лише виявлення одного або декількох з фактів, зазначених у частині третій  статті 53 МК України  (подані документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, мають ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари), є підставою для витребування додаткових документів, перелік яких наведений у цій нормі. Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені  статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Статтею 57 МК України  встановлено, що визначення митної вартості товару, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товару, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товару; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товару; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. Основним методом визначення митної вартості товару, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товару не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього  Кодексу.
У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених  статтею 64 цього Кодексу.
Відповідно до частини шостої  статті 54 МК України  митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2)  неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій  статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у  главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Наведені норми зобов`язують митницю зазначати конкретні обставини, які викликали сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовiрностi.
Відповідно до частини сьомої  статті 54 МК України у разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.
Згідно з частиною першою  статті 55 МК України  рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою  статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Як визначено частиною другою  статті 58 МК України, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
Згідно з частиною четвертою  статті 58 МК України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.
У розумінні частини п`ятої  статті 58 МК України  ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця. 
Повний перелік витрат, які підлягають додаванню до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари при визначенні митної вартості, визначений частиною десятою  статті 58 МК України.
Колегія суддів зазначає, що при митному оформленні товару позивач подав Довідку про транспортні витрати 27/05/02 від 27.05.2021, договір (контракт) про перевезення № 100 від 04.01.2021, договір транспортного експедирування № 2512 від 01.09.2020, заявку на перевезення б/н від 25.05.2021.
Апеляційний суд погоджується з доводами про те, що Довідка про транспортні витрати № 27/05/02 від 27.05.2021 містить дані про вартість перевезення з пункту відправлення до кордону (Montfoort (Нідерланди)  Рава-Руська (кордон України) та містить номер автотранспортного засобу, яким здійснено перевезення ( НОМЕР_1 / НОМЕР_2 ), номер автотранспортної накладної (СМR) № VFK21-03208 від 27.05.2021, номер інвойса № VFK21-03208 від 27.05.2021, що в повній мірі співпадає з товаросупровідними документами, що були подані до митного оформлення та дозволяє ідентифікувати даний документ, як такий, що підтверджує складову митної вартості даної поставки. Довідка про транспортні витрати є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів. Інших витрат пов`язаних з транспортуванням, навантаженням, обробкою позивач не поніс. Крім того, позивач пояснив, що довідка про транспортні витрати видана експедитором ТОВ «Імператор-Автотранс», який діє відповідно до договору транспортного експедирування № 2512 від 01.09.2020, укладеного між ФОП ОСОБА_1 та ТОВ «Імператор-Автотранс». Відповідно до умов договору, експедитором (ТОВ «Імператор-Автотранс») з метою перевезення імпортованого вантажу було залучено перевізника ТОВ «Анвіт Транс», який був зазначений в автотранспортній накладній (CMR).
Отже, суд апеляційної інстанції вважає, що подані документи містять усі відомості, на підставі яких митний орган мав можливість дійти висновку про підтвердження витрат підприємства на транспортування товару, заявленого декларантом до митного оформлення, відповідно до частини другої  статті 53 Митного кодексу України. Колегія суддів зазначає, що відповідачем необґрунтовано прийнято рішення про коригування митної вартості товарів та безпідставно оформлено картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення. Апелянт не надав доказів на підтвердження тієї обставини, що позивачем у декларації митної вартості було зазначено не всі складові числового значення митної вартості, неправильно здійснено розрахунок, внесено недостовірні або неточні відомості, або у наданих документах містяться розбіжності, ознаки підробки або не всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості задекларованих товарів.
Підсумовуючи вищенаведене, апеляційний суд вважає, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не довів обставини, на яких ґрунтуються доводи його апеляційної скарги, водночас, доводи позивача відповідають положенням чинного законодавства та підтверджуються матеріалами справи.
Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції, зробивши системний аналіз положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, дійшов вірного висновку про задоволення позову, а тому апеляційну скаргу слід відхилити.
Згідно з  ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених  статтею 78 цього Кодексу. 
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Зазначене положення поширюється на доказування правомірності оскаржуваного рішення (дії чи бездіяльності). Окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї.
В розумінні ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним, обґрунтованим та відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.
Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись   243,  250,  308,  310,  315,  316,  321,  322,  325,  329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Львівської митниці залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 12 травня 2022 року у справі № 380/10312/21 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення, у разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	О. І. Довга 	
судді	 	І. В. Глушко 	
 	 	І. І. Запотічний  	
Повне судове рішення складено 28 липня 2022 року.