КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
                                               
справа №367/8968/19                                               Головуючий у 1 інстанції: Мерзлий Л.В.
провадження №22-ц/824/3264/2022                                     Головуючий суддя: Олійник В.І.
 
ПОСТАНОВА
Іменем України
 
16 лютого 2022 року                                                                                  м. Київ
 
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:
Головуючого судді: Олійника В.І., 
суддів: Сушко Л.П., Суханової Є.М., 
при секретарі: Панчошній К.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Васюка Миколи Миколайовича - представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлово-експлуатаційна компанія «ЖК Коцюбинський» на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 08 вересня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлово-експлуатаційна компанія «ЖК Коцюбинський» про зобов`язання вчинити певні дії, -
 
в с т а н о в и в :
 
У листопаді 2019 року   ОСОБА_2 звернулась до суду із зазначеним позовом, який обґрунтувувала тим, що 05 липня 2016 року вона набула право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. 
Вказувала, що 28 жовтня 2016 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Житлово-експлуатаційна компанія «ЖК Коцюбинський» було укладено договір НОМЕР_2/2016 про надання послуг з утримання будинку, прибудинкової території та додаткових послуг. Предметом вказаного договору є, зокрема, надання відповідачем послуг з утримання будинку та прибудинкової території у житловому будинку та на його прибудинковій території, а позивачем своєчасної оплати цих послуг з утримання будинку та прибудинкової території у строки та на умовах, передбачених цим договором. 
Вказувала, що відповідно до умов вказаного договору на неї покладено обов`язок сплачувати послуги з утримання будинку та прибудинкової території, послуги з постачання в установлені вказаним договором строки та порядку, а саме, до 20 числа кожного місяця враховуючи те, що послуги надаються від виконавця з 05 липня 2016 року (п.3.2.1. договору). 
Відповідно до п.9.2. даний договір набирає чинності з моменту підписання його обома сторонами. 
Враховуючи те, що за умовами вказаного договору послуги надаються позивачці від 05 липня 2016 року, тобто з дати набуття права власності, 
Зазначає, що позивачка отримала в листопаді рахунок від 11 листопада 2016 року на сплату внеску та комунальних платежів за жовтень 2016 року щодо сплати суми у розмірі 
1 465  грн 17 коп, однак, починаючи від січня 2017 року позивачка почала отримувати рахунки, в яких поряд із сумою на сплату внеску та комунальних платежів вказувалась незрозуміла сума, яка в рази перевищувала суму за отримані послуги. 
Так, в рахунку від 19 січня 2017 року на сплату внеску та комунальних платежів за грудень 2016 року із сумою на оплату отриманих позивачкою послуг у розмірі 933 грн. 03 коп. вказувалась незрозуміла сума до сплати у розмірі 15 583 грн. 35 коп. 
Зазначає, що вона неодноразово зверталась до відповідача, як усно, так і письмово щодо надання пояснень причин вказування значних сум в отриманих рахунках та їх походження. Відповідач в усній формі пояснив, що це заборгованість попереднього власника на квартиру, яка ним взагалі не сплачувалась і відповідач, враховуючи, що позивачка оплачує послуги, вирішив, щоб оплату попереднього власника також сплатила позивачка
Вказує, що 04 жовтня 2018 року позивачка звернулась до відповідача із заявою, у якій серед іншого просила надати письмову відповідь на якій підставі їй нараховується борг, яка сума і з якої дати. 
Так, у своєму листі №304 від 30.11.2018 року відповідач вказав, що заборгованість за житлово-комунальні послуги ним нараховується, виходячи з надходження оплати конкретної квартири без зазначення власника. Також відповідачка у своєму листі вказала, що на момент укладення вказаного вище договору за квартирою АДРЕСА_2 була наявна заборгованість в сумі 20 164 грн 46 коп. 
Позивачка у березні 2019 року зверталась що ТОВ «ЖЕК «ЖК Коцюбинський» письмово із заявою, в якій просила виключити з рахунків на сплату за житлово-комунальні послуги та інші послуги суму боргу, яка існувала до дати вказаної в договорі НОМЕР_2/2016, тобто до 05 липні 2016 року. 
Також позивачка у своїй заяві просила надати акт звірки взаємних розрахунків між нею та відповідачем за період від 05.07.2016 року. 
Представник позивачки звертався у березні 2019 року до відповідача з адвокатським запитом № 140/03-19, у якому просив надати належним чином посвідчену копію документа, на підставі якого у ТОВ «ЖЕК «ЖК Коцюбинський» виникли права та обов`язки щодо обслуговування будинку АДРЕСА_3 та надати належним чином засвідчені копії документів, що підтверджують надання послуг ТОВ «ЖЕК «ЖК Коцюбинський» саме ОСОБА_1 в строки до 05 липня 2016 року. Згідно відповіді відповідача №1604/01 від 16.04.2019 року запитувані вище документи у відповідача відсутні. Відповідач у своєму листі вказав, що витребувані документи повинні бути у забудовника будинку ТОВ «Аверс - сіті» представник позивача звертався у червні 2019 року до ТОВ «Аверс-сіті» з адвокатським запитом №142/06-19, у якому просив надати належним чином посвідчену копію документа, на підставі якого у ТОВ «ЖЕК «ЖК Коцюбинський» виникли права та обов`язки щодо обслуговування будинку АДРЕСА_3 , належним чином завірених копій протоколів, згідно яких співвласниками будинку АДРЕСА_3 обрано обслуговуючою організацією ТОВ «ЖЕК «ЖК Коцюбинський» чи будь-яку іншу організацію. Також представник позивача звертався у червні 2019 року до Коцюбинської селищної ради з адвокатським запитом №143/06-19, у якому просив надати належним чином засвідчену копію документа, на підставі якого у ТОВ «ЖЕК «ЖК Коцюбинський» виникли права та обов`язки щодо обслуговування будинку АДРЕСА_3 . Також просив повідомити чи приймалось Коцюбинською селищною радою чи іншим органом будь-які рішення щодо зазначення управителя будинку АДРЕСА_3 . Згідно відповіді Коцюбинської селищної ради 
№356/01.29 від 19.06.2019 року запитувані вище документи відсутні.
Також, представник позивачки у червні звертався до відповідача з адвокатським запитом №144/06-19, в якому просив надати належним чином засвідчену копію акту приймання-передачі в управління будинку АДРЕСА_3 , який отримано відповідачем 10.06.2019 року та даний запит залишився без відповіді.
Зазначала, що наведені вище обставини та ухилення відповідача від надання відповіді на адвокатські запити ставлять під сумнів легітимність дій відповідача щодо правомірності отримання останнім коштів як і від позивача так і від усіх власників нерухомого майна, які нібито відповідач обслуговує.
Також до придбання квартири НОМЕР_2 позивачка не була власницею цієї квартири, а також не була споживачем послуг, які могли надаватись відповідачем.
Позивачка не вчиняла правочинів щодо зобов`язання сплати боргу по оплаті послуг за попереднього власника квартири НОМЕР_2 .
Стверджувала, що діючим на той час законодавством не передбачено обов`язку покупця квартири сплачувати борги попередніх власників (наймачів) квартири за отримані ними раніше житлово-комунальні послуги, якщо це прямо не обумовлено в договорі купівлі-продажу.
Таким чином, вказує, що на позивачку не може бути покладено обов`язок по сплаті заборгованості за надані послуги щодо квартири НОМЕР_2 в період часу до 05 липня 2016 року, тобто до моменту набуття права власності на квартиру.
З врахуванням наведеного вважала, що в особовому рахунку на її ім`я (позивачки) з суми заборгованості по сплаті за житлово-комунальні послуги та інші послуги щодо квартири НОМЕР_2 має бути виключена заборгованість попереднього власника квартири, яка утворилась до 05 липня 2016 року в розмірі 20 164 грн 46 коп., яку відповідач вказує по теперішній час.
Тому, просила зобов`язати ТОВ «Житлово-експлуатаційна компанія «ЖК Коцюбинський» виключити з суми заборгованості  ОСОБА_1  по сплаті за житлово-комунальні послуги та інші послуги належної їй квартири АДРЕСА_2 заборгованість попереднього власника зазначеної квартири, що виникла за період часу до 05 липня 2016 року в сумі 20 164 грн 46 коп. Також просила стягнути з відповідача на її користь понесені нею судові витрати за оплату судового збору у розмірі 768 грн 40 коп. та витрат, пов`язаних з розглядом справи на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 грн.
Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 08 вересня 2021 року позов задоволено.
Зобов`язаноТОВ «Житлово-експлуатаційна компанія «ЖККоцюбинський» виключити із суми заборгованості  ОСОБА_1  по сплаті за житлово-комунальні послуги та інші послуги належної їй квартири АДРЕСА_2 заборгованість попереднього власника зазначеної квартири, що виникла за період часу до 05 липня 2016 року в сумі 20 164 грн 46 коп.
Стягнуто з ТОВ «Житлово-експлуатаційна компанія «ЖК Коцюбинський» понесені судові витрати за оплату судового збору у розмірі 768 грн 40 коп. та витрати, пов`язані з розглядом справи на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 грн.
В апеляційній скарзі ОСОБА_3 - представника ТОВ «Житлово-експлуатаційна компанія «ЖК Коцюбинський» з підстав порушення судом норм матеріального і процесуального права ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції та  прийняття постанови, якою позовну заяву залишити без задоволення.
Скаргу обґрунтована тим, що ОСОБА_1 в жодному процесуальному документів в рамках справи №367/621/14-ц не заперечує факту користування квартирою, не заявляє позовної вимоги про передачу їй ключів. Більше того, під час зустрічей з керівництвом ТОВ «Аверс-Сіті» наголошувала про те, що ключі у неї є, що також може бути  підтверджено показаннями свідків, на підставі заявленого в суді апеляційної інстанції клопотання.
Зазначає, що згідно закону споживачі зобов`язані оплатити отримані ними житлово-комунальні послуги, а відсутність письмового договору щодо надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від встановленого законом обов'язку оплати послуг у повному обсязі, якщо він фактично користується ними зі згоди постачальника послуг. За таких обставин зобов`язання позивача оплатити спірні послуги виникає на підставі закону з узгоджених дій постачальника і споживача послуг.
Також, вважає, що ОСОБА_1 не спростовано факту постачання житлово- комунальних послуг ТОВ «ЖЕК «Коцюбинське», не надано доказів неотримання позивачем вищенаведених житлово-комунальних послуг чи оформлення у встановленому порядкувідмови від їх отримання у спірний період, а також не спростовано належними допустимими доказами наданого відповідачем розрахунку заборгованості. Відтак, позивач був зобов`язаний оплачувати надані позивачем послуг заспірний період.
Вказує, що разом з підписанням договору купівлі-продажу майнових прав разом з актом прийому передачі майнових прав, а також з урахуванням обставин про фактичне користування квартирою, ОСОБА_1 була зобов`язана компенсувати житлово- комунальні послуги з утримання прибудинкової території та постачання теплової енергії в багатоквартирному будинку.
Таким чином, незвернення ОСОБА_1 із заявою про проведення державної реєстрації не свідчить про те, що остання не є власником з моменту підписання договору купівлі-продажу майнових прав.
З огляду на вищевикладене, ОСОБА_1 після отримання довідки про повну оплату ще в 2011 році набула майнові права на об`єкт інвестування, а тому позивач мав право в рівному обсязі користуватись спірною квартирою.
Звертає увагу на пункти 3.1,3.2. Договору купівлі-продажу майнових прав, з яких випливає, що після підписання акту прийому-передащ ОСОБА_1 набуває право власності на об'єкт нерухомого майна.
Таким чином, з урахуванням практики Верховного Суду та договору, позивач з моменту підписання договору купівлі-продажу майнових прав та внесення повної оплати вартості квартири набула право власності на неї.
Зазначає, що переривання перебігу позовної давності передбачає, що внаслідок вчинення певних дій (або підтвердження визнання боржником боргу чи іншого обов`язку, або подання кредитором позову до одного чи кількох боржників) перебіг відповідного строку, що розпочався, припиняється. Після такого переривання перебіг позовної давності розпочинається заново з наступного дня після підтвердження визнання боржником боргу чи іншого обов`язку або після подання кредитором позову до одного чи кількох боржників (правова позиція, викладена в постанові Верховного Суду від 23 травнр 2018 року у справі № 663/2070/15-ц).
Наголошує на тому, що ОСОБА_1 могла довідатись про розмір своєї заборгованості ще раніше, а не в момент підписання договору з відповідачем, а тому з урахування обставин справи, ТОВ «ЖК Коцюбинське» просить застосувати строк позовної дарності з урахуванням обставин справи.
Таким чином, з огляду на довідку за період від 01.11.2013 року до 31.07.2018 року, позовна давність має бути застосована до вимог у період від 01.11.2013 року до 12.11.2016 року (період за 3 роки до звернення до суду), що є підставою для відмови в задоволенні позову.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Ірпінського міського суду Київської області від 08 вересня 2021 року залишити без змін.
Додатково просить стягнути з відповідача на користь позивача понесені нею судові витрати за розгляд справи в суді апеляційної інстанції в розмірі 10 000 грн.
Щодо посилання апелянта у своїй апеляційній скарзі на застосування позовної давності зазначає, що відповідно до ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Отже, заява про застосування наслідків спливу позовної давності подається лише до винесення у справі судового рішення, можливості подання такої заяви на стадії апеляційного провадження після винесення рішення чинним законодавством не передбачено.
Звертає увагу суду, що суд першої інстанції розглядав заяву відповідача про застосування строків позовної давності, яка була подана з інших обставин.
Обставини, що позивачка ніби могла довідатись про ромір заборгованості ще раніше так як відповідач в односторонньому порядку склав собі якусь довідку в суді першої інстанції не заявлялись, а отже взагалі не можуть бути розглянуті в суді апеляційної інстанції.
До тогож відповідач не вказує, як саме позивачка могла довідатись раніше про якусь заборгованість і чи повідомляв її відповідач про довідку, складену відповідачем в односторонньому порядку.
Щодо посилання апелянта у своїй апеляційній скарзі щодо розміру витрат на професійну правничу допомогу зазначає, що відповідач не вірно тлумачить норми процесуального права.
Вказує, що їй надається професійна правнича допомога адвокатом Пащенко П.М. на підставі договору № 193 - 03/19 від 20.03.2019 року.
Відповідно до п. 4.1. вказаного договору за надання послуг відповідно до пункту 1.2. Договору щодо ведення та представництва справи у суді першої інстанції у спорі до Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлово - експлуатаційна компанія «ЖК Коцюбинський» про зобов`язання вчинити певні дії, Замовник сплачує Адвокату суму в розмірі 10 000 гривень.
Детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги наданий суду додатково в порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України.
Відповідно до квитанції до прибуткового касового ордеру № 193 від 25.03.2019 року за вказаним договором було сплачено 10 000 грн.
Оскільки проти розміру витрат на правничу допомогу має заперечувати обов`язково інша сторона і якщо вона не заперечує, то у суду відсутні підстави надавати оцінку кількості часу витраченому адвокатом на виконання робіт.
Щодо нових доказів, які були подані разом з апеляційною скаргою зазначає, що докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що новий власник майна не зобов`язаний повертати борги попереднього власника, якщо суд установить, що він не брав на себе обов`язку з їх сплати. 
Ухвалене судом рішення зазначеним вимогам відповідає.
Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
За ч.2 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Згідно з ч.ч.1, 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
За п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Як передбачено ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
За правилами ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 05 липня 2016 року набула право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
28 жовтня 2016 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Житлово-експлуатаційна компанія «ЖК Коцюбинський» був укладений договір № 101/2016 про надання послуг з утримання будинку, прибудинкової території та додаткових послуг, предметом якого є, зокрема, надання відповідачем послуг з утримання будинку та прибудинкової території у житловому будинку та на його прибудинковій території, а позивачем своєчасної оплати цих послуг з утримання будинку та прибудинкової території у строки та на умовах, передбачених цим договором. 
Відповідно до умов вказаного договору на позивача покладено обов`язок сплачувати послуги з утримання будинку та прибудинкової території, послуги з постачання в установлені вказаним договором строки та порядку, а саме до 20 числа кожного місяця враховуючи те, що послуги надаються від виконавця з 05 липня 2016 року (п. 3.2.1. договору). Відповідно до п. 9.2. даний договір набирає чинності з моменту підписання його обома сторонами.
Згідно договору послуги надаються позивачці з 05.07.2016 року, тобто з дати набуття права власності.
Встановлено, що представником відповідача подана заява про застосування строків позовної давності, яку обгрунтовував тим, що заборгованість попереднього власника квартири за адресою:  АДРЕСА_1 , виникла за період часу до 05.07.2016 року в сумі 20 164 грн 46 коп. Відповідач вважав, що позивачем пропущені строки позовної позовної давності без поважних причин, оскільки, як вбачається зі змісту позовної заяви, на думку позивачки її право було порушено до 05.07.2016 року (до моменту реєстрації права власності), а позов до суду подано лише 18.11.2019 року.
Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, в межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Одним з видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.
Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п`ята статті 261 ЦК України).
Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку шляхом направлення вимоги позичальнику або ж у судовому порядку.
До наявних правовідносин, має бути застосовано трирічний строк позовної давності, встановлений ст.257 ЦК України.
У даному випадку, в ході розгляду даної справи, судом встановлено, що початок спливу строків позовної давності пов`язано з виявленням факту нарахуванням позивачу боргу перед ТОВ «Житлово-експлуатаційна компанія «ЖК Коцюбинський», який виник у попереднього власника, тобто в січні 2017 року.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність факту пропуску строку звернення до суду з даним позовом. 
Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги.
Пунктом 1 ч.1 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Отже, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.
Крім того, відповідно до статті 322 ЦК України на власника покладається тягар утримання майна.
Судом встановлено, що після оформлення права власності на вказану квартиру позивачу стало відомо про існування в попереднього власника заборгованості за оплату послуг ТОВ «Житлово - експлуатаційна компанія «ЖК Коцюбинський» у розмірі 20 164 грн 46 коп.
Відповідно до ч.2  ст.382 ЦК України  всі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.
Суд першої інстанції, виходячи з правової позиції ВС у постанові від 01.09.2020 року в справі №686/6276/19 дійшов вірного висновку, що новий власник майна не зобов`язаний повертати борги попереднього власника, якщо суд встановить, що він не брав на себе обов`язку з їх сплати. 
Також суд вірно зазначав, що договори про надання послуг не обтяжують майно, а тому за відсутності відповідної умови в договорі щодо відчуження нерухомого майна прийшов до правильного висновку щодо відмови у задоволенні позовних вимог до нового власника, оскільки належним відповідачем є попередній власник.
У відзиві на апеляційну скаргу  Пащенко П.М. - представник ОСОБА_1 просив стягнути з відповідача на користь позивачки судові витрати за розгляд справи в суді апеляційної інстанції у розмірі 10 000 грн.
Відповідно до ч.ч.1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Згідно з п.1 ч. 2 та ч.3 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмету спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. 
На підтвердження витрат, понесених ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції, надано Додаткову угоду №1 до договору про надання правничої допомоги №193-03/19 від 20 березня 2019 року та Акт наданої правничої допомоги відповідно до договору про надання правничої допомоги №193-03/19 від 20 березня 2019 року (детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги) від 10 січня 2022 року.
Із вказаного акту вбачається, що вартість години роботи розрахована за взаємною згодою сторін та становить 2 000 грн. за одну годину роботи адвоката.
За п.4.1. Договору про надання правничої допомоги №193-03/19 від 20.03.2019 року вартість наданих послуг щодо ведення та представництва у справі в суді апеляційної інстанції становить 10 000 грн.
Також зазначено, що клієнт прийняв надані адвокатом послуги і претензій по їх якості не має. 
Згідно зі ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.
Таким чином, доводи апеляційної скарги про порушення судом норм матеріального і процесуального права безпідставні, спростовуються матеріалами справи та висновками суду, викладеними в рішенні.  
Інших доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції чи доводили б порушення ним норм цивільного або цивільно-процесуального законодавства, апеляційна скарга не містить.
Обґрунтовуючи судове рішення, колегія суддів приймає до уваги вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в  рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303А, п.2958, згідно з яким Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.  
Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та враховуючи, що обставини справи судом встановлені відповідно до наданих пояснень сторін та письмових доказів, що містяться в матеріалах справи, колегія суддів приходить до висновку, що рішення постановлене з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.
Суд апеляційної інстанції вважає також за можливе стягнути з ТОВ «Житлово-експлуатаційна компанія «ЖК Коцюбинський» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 грн, понесені ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції.  
 
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.263, 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -
п о с т а н о в и в :
 
Апеляційну скаргу Васюка Миколи Миколайовича - представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлово-експлуатаційна компанія «ЖК Коцюбинський» залишити без задоволення.
Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 08 вересня 2021 року  залишити без змін. 
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлово-експлуатаційна компанія «ЖК Коцюбинський» (код ЄДРПОУ 38914828) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 (десять тисяч) грн.  
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
Повний текст постанови складено 23 лютого 2022 року.

 
Головуючий:  

Судді: