ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

21 квітня 2022 року 	м. Дніпро	справа № 280/5619/21	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді  Чабаненко С.В.,
                               суддів:  Чумака С.Ю., Юрко І.В.,        
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2021 року у справі №280/5619/21 за позовом   ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області  про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,- 
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, в якому просила:
визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 05.11.2020 №923270812573 щодо виключення ОСОБА_1 зі стажу на посаді судді, який враховується при перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, стажу роботи в органах прокуратури та половину строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі - 17 років 3 місяці 9 днів, і зменшення щомісячного довічного грошового утримання до 50% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді;
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати судді у відставці ОСОБА_1 до стажу роботи на посаді судді, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці 17 років 3 місяці 9 днів стажу роботи в органах прокуратури та половину строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі, у зв`язку із чим здійснити з 19 лютого 2020 року перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи із 68% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, з урахуванням раніше проведених виплат.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2021 року позов задоволено частково. Визнано протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 05.11.2020 №923270812573 в частині виключення ОСОБА_1 зі стажу на посаді судді, який враховується при перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, стажу роботи в органах прокуратури з 18.12.1989 по 04.07.2004 та половини строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі, і зменшення щомісячного довічного грошового утримання до 50% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати судді у відставці ОСОБА_1 до стажу роботи на посаді судді, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, стаж роботи в органах прокуратури з 18.12.1989 по 04.07.2004 та половину строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі, у зв`язку із чим здійснити з 19.02.2020 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи із 66% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, з урахуванням раніше проведених виплат. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій останній просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволені позову.
Справу розглянуто в порядку письмового провадження відповідно до ст. 311 КАС України.
Відповідно до ч. 1ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено письмовими доказами, наявними в матеріалах справи, Постановою Верховної Ради України «Про звільнення суддів» від 22.09.2016 № 1600-VIII ОСОБА_1 звільнено з посади судді Господарського суду Запорізької області у зв`язку з поданням заяви про відставку.
Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області як отримувач щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, призначеного з 13.10.2016 року.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 14.09.2020 року у справі №280/3335/20, яке набрало законної сили 15.10.2020 року, серед іншого, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити з 19.02.2020 перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки Господарського суду Запорізької області про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці №05-62/04 від 05.03.2020 року, з урахуванням раніше проведених виплат.
На виконання вказаного судового рішення ГУ ПФУ в Запорізькій області  прийнято рішення від 05.11.2020 №923270812573, яким проведено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 із розрахунку 50% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.
При цьому відповідач листом від 23.04.2021 №5310-4501/Г-02/8-0800/21 повідомив позивача, серед іншого, про те, що її страховий стаж на посаді судді розраховано за документами, що містяться в матеріалах пенсійної справи, та такий стаж складає 12 років 1 місяць 11 днів, відповідно, відсоток для розрахунку суддівської винагороди складає 50 відсотків.
Вважаючи, що до стажу роботи на посаді судді підлягають зарахуванню половина строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі та робота в органах прокуратури, ОСОБА_1 звернулася до суду з даною позовною заявою.
Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов висновку щодо обґрунтованості позовних вимог в частині зарахування позивачу до стажу роботи на посаді судді, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці стаж роботи в органах прокуратури  за період з 18.12.1989 року по 04.07.2004 року та половину строку навчання за денною формою у вищому навчальному юридичному закладі, і, як наслідок начності підстав для проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці виходячи з розміру 66% суддівської винагороди судді, який працює на 
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною 1 статті 126 Конституції України визначено, що незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.
Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд визначає Закон №1402-VIII.
Згідно із пунктом 2 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII визнано таким, що втратив чинність з дня набрання чинності цим Законом, Закон України “Про судоустрій і статус суддів” (Відомості Верховної Ради України, 2010 р., №№ 41-45, ст. 529; 2015 р., №№ 18-20, ст. 132 із наступними змінами), крім положень, зазначених у пунктах 7, 23, 25, 36 цього розділу.
Приписами абзацу четвертого пункту 34 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 №1402-VIII (доповнено згідно із Законом № 1798-VIII) визначено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).
Частиною четвертою статті 43 Закону України «Про статус суддів» від 15.12.1992 №2862-XII, чинного на день призначення позивача на посаду судді, було визначено, що до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.
Крім того, згідно з пунктом 3-1 постанови Кабінету Міністрів України від 3 вересня 2005 року №865 "Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів" (чинної на час набуття позивачем стажу роботи безпосередньо на посаді судді більше 10 років) до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.
Норми аналогічного змісту містить ст. 1 Указу Президента України від 10 липня 1995 року №584/95 "Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів", (чинної на час набуття позивачем стажу роботи безпосередньо на посаді судді більше 10 років).
Після втрати чинності ст. 1 вказаного Указу Президента України, питання зарахування в стаж роботи судді інших періодів діяльності було врегульовано постановою Кабінету Міністрів України від 3 вересня 2005 року № 865.
Постановою Кабінету Міністрів України від 11 червня 2008 року № 545 пункт 3- 1 постанови Кабінету Міністрів України від 3 вересня 2005 року № 865 (865-2005-п) «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» доповнено абзацом такого змісту: «До стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.»
Зазначена постанова Кабінету Міністрів України (№ 865-2005-п) втратила чинність 01 січня 2012 року.
У відповідності до п. 11 Перехідних положень Закону України від 07 липня 2010 року № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон № 2453), судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.
Отже, законодавством, яке діяло на момент набрання чинності Законом України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VIII, передбачено право судді на зарахування до стажу, що дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, час роботи на посадах прокурорів та половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах.
Враховуючи викладені норми права, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції стосовно того, що не включення до відповідного стажу роботи на посаді судді, за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, половини строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах та роботи на посадах прокурорів, і врахування відповідачем для встановлення (визначення) розміру щомісячного довічного грошового утримання лише періоду роботи на посаді судді, є неправомірним.
З огляду на положення, закріплені у ч.2 ст. 5, ст.7 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", пенсійний орган наділений повноваженнями визначати розмір пенсійних виплат з урахуванням тривалості стажу, необхідного  для обрахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. 
Таким чином, судом першої інстанції правильно визначено, що період роботи позивача на посаді прокурора з 18.12.1989 року по 04.07.2004 року та половина строку навчання за денною формою навчання у ВНЗ підлягає зарахуванню до стажу роботи на посаді судді, який враховуються для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.
Водночас, з урахуванням викладеного, визначаючи відсоткове значення суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці – ОСОБА_1 , колегія суддів враховує приписи частини 3 статті 142 Закону №1402-VI, згідно якої щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.
В даному випадку відсоток суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, виходячи зі стажу позивача 28 повних років стажу судді, становить 66 відсотків.
Доводи апеляційної скарги не спростовують правового обґрунтування, покладеного в основу судового рішення, тому не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції.
З урахуванням приведеного, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні в судовому засідання усіх обставин справи в їх сукупності.
Статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
 Оскільки справа є справою незначної складності відповідно до п. 6 ч. 6 ст. 12 КАС України, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених цим пунктом.
Керуючись ст.ст. 308, 310, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області - залишити без задоволення.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2021 року у справі №280/5619/21- залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий - суддя                                                                      С.В. Чабаненко 

                               суддя                                                                      С.Ю. Чумак 

                               суддя                                                                      І.В. Юрко