Справа № 136/502/20
Провадження № 22-ц/801/734/2022
Категорія: 20
Головуючий у суді 1-ї інстанції Кривенко Д. Т.
Доповідач:Копаничук С. Г.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2022 року	Справа № 136/502/20	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
Головуючого: Копаничук С.Г.
Суддів: Медвецького С.К., Оніщука В.В., 
за участю секретаря Олійник Г.Є.
учасники справи:
позивач: ОСОБА_1 ;
відповідачі: Липовецька міська рада Вінницького району Вінницької області, Вінницька районна державна адміністрація Вінницької області;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу керівника Немирівської окружної прокуратури Вінницької області на рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 08.11.2020 року, постановлене у приміщенні того ж суду під головуванням судді Кривенка Д.Т. у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Липовецької міської ради Липовецького району Вінницької області, Вінницької районної державної адміністрації Вінницької області про визнання права на земельну частку (пай), земельну ділянку, - 

В с т а н о в и в :

У березні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Липовецької міської ради Липовецького району Вінницької області, Липовецької районної державної адміністрації Вінницької області, Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області про визнання права на земельну частку (пай), земельну ділянку. Вказала, що 02.03.1993 вона була прийнята на роботу на посаду оператора бригади №3 в радгоспі "Липовецьке" у м. Липовець Вінницької області, яке 14.11.1995 року було реорганізовано у КСП "Липовецьке". 16.07.1997 року КСП «Липовецьке» отримало державний акт про право колективної власності на землю серії ІІ-ВЕ №000072. На момент видачі цього акту вона була членом КСП «Липовецьке», проте з невідомих причин її не було включено до списку членів цього підприємства, що додається до державного акту, у зв`язку з чим і не було видано сертифікат про право на земельну частку (пай). Посилаючись на те, що не внесення її як члена КСП до списку осіб, які мають право на земельну частку (пай) , не позбавляє її права на таку частку ,просила суд визнати за нею право на земельну частку (пай) на території Липовецької міської ради Липовецького району Вінницької області.
       Ухвалою Липовецького районного суду Вінницької області від 30.04.2021 року замінено неналежних відповідачів у справі: Липовецьку районну державну адміністрацію Вінницької області та Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області на належного Липовецьку міську раду Вінницького району Вінницької області.
       Рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 08.11.2021 року позов задоволено. Визнано за ОСОБА_1 право на земельну ділянку в розмірі 2,28 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Липовецької міської ради Вінницького району Вінницької області.
09.03.2022 року  керівник Немирівської окружної прокуратура  Вінницької області звернувся до суду  із апеляційною скаргою на зазначене рішення. Вказав, що  діями одного із  відповідачів Липовецької міської ради Вінницького району про безпідставне визнання позовних вимог та  бездіяльністю  іншого  співвідповідача  – Вінницької районної державної адміністрації   по не оскарженню в апеляційному порядку  рішення  суду  з посиланням на відсутність коштів на судовий  збір, порушуються інтереси територіальної громади. Тобто, органи, до компетенції яких віднесені відповідні повноваження, їх не здійснюють, що порушує інтереси держави та дає прокурору повноваження оскаржити незаконне рішення суду. У апеляційній скарзі прокурор просив рішення суду скасувати через порушення норм матеріального і процесуального права а у справі постановити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 у задоволенні її позовних вимог. Вказав, що правові підстави для визнання за ОСОБА_1 права на земельну частку (пай) відсутні , оскільки позивача не було включено до списків членів КСП «Липовецьке», що додавався до державного акту від 16.07.1997 року на право колективної власності на землю і позивач не отримувала сертифікат про право на земельну частку (пай). Також, зазначив, що суд безпідставно поновив строк позовної давності на звернення до суду, оскільки причини їх пропуску позивачем є не поважними та не доведені жодними доказами.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Заслухавши доповідача, осіб, що беруть участь в справі, перевіривши матеріали справи, рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що остання підлягає задоволенню. 
Відповідно до ч. 1, 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам рішення суду не відповідає. 
Суд встановив, що 02.03.1993 ОСОБА_1 була зарахована на роботу на посаду оператора бригади №3 в радгоспі "Липовецький" м. Липовець Вінницька область, який у 14.11.1995 було реорганізовано у КСП "Липовецьке", де позивач продовжувала працювати та була членом даного КСП. 
16.07.1997 КСП "Липовецьке" отримало державний акт на право колективної власності на землю серії ІІ-ВЕ №000072. 
25.09.1997 ОСОБА_1 звільнилась із КСП «Липовецьке» за власним бажанням. 
На час отримання КСП «Липовецьке» вищевказаного державного акту на право колективної власності на землю позивач була членом цього КСП, працювала в ньому, однак до списків осіб, які набули право на отримання земельної частки (паю) при розпаюванні земель, що знаходиться у постійному користуванні КСП "Липовецьке", її включено не було.
На її звернення до керівництва господарства про причини не включення їй обіцяли, що включать у додаткові списки, внаслідок чого більше до КСП вона не зверталась, оскільки вважала, що її у вказані списки включили. 
У липні 2018 року позивач звернулась до відділу Держгеокадастру у Липовецькому районі за витягом із вказаного списку із своїм прізвищем, однак дізналась про те, що до списку осіб, які мають право на одержання земельної частки (паю) КСП «Липовецьке» її включено не було, в наданні копії протоколу про затвердження даних списків було відмовлено. Сертифікат на право на земельну частку (пай) позивачу не виписувався. Про порушення свого права вона дізналась 27.07.2018 при зверненні до відділу Держгеокадастру. 
Постановляючи рішення у справі, суд виходив з того, що позивачем належним чином доведено обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог ,а саме те, що на час отримання державного акту на право колективної власності на землю КСП «Липовецьке»  м. Липовець Вінницької області  вона являлась членом цього КСП , а тому має право земельну частку (пай) у землях останнього. 
Колегія суддів з таким висновком суду погодитись не може, виходячи з наступного. 
Доводи апеляційної скарги про те, що задовольняючи позов, суд безпідставно поновив строк позовної давності на звернення до суду, оскількияк вбачається з тексту оскаржуваного рішення суд питання поновлення строку не вирішував.
Разом із тим, доводи апеляційної скарги про те, що правові підстави для визнання за ОСОБА_1 права на земельну частку (пай) відсутні , оскільки її не було включено до списків членів КСП «Липовецьке», заслуговують на увагу з наступних підстав.
Порядок паювання земель визначався Указом Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» №720/95 від 08.08.1995 року. 
Пунктом 2 зазначеного Указу, визначено, що право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства відповідно до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю. 
З матеріалів справи вбачається, що до списку осіб –членів КСП , які мають право на земельну частку (пай), що додається до державного акту на право колективної власності КСП «Липовецьке» м. Липовець Вінницької області ОСОБА_1 включена не була.
Відповідно до ст. 5 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» сільська рада не наділена повноваженнями вирішувати питання про видачу сертифіката на право на земельну частку (пай) а також виділяти в натурі (на місцевості) земельну частку (пай) особі, що не її власником.
Відповідно до ст. ст. 22,23 ЗК України (в редакції на час виникнення спірних відносин) особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: перебування в членах КСП на час паювання; включення до списку осіб, доданого до державного акту на право колективної власності на землю, одержання КСП цього акту.
У постанові Верховного Суду від 20.05.2019 року у справі №140/1113/17-ц наведена позиція, що зверненню до суду з позовом про визнання права власності на земельну частку (пай) має передувати питання про включення позивача до списку громадян – членів КСП, які мають право на земельну частку (пай). 
Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У заявленому ОСОБА_1 позові про визнання за нею права на земельну частку(пай),вимог про включення її до списку членів КСП «Липовецьке», що мають право на земельну частку (пай) , вона не заявляла. 
Відтак, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для визнання за ОСОБА_1 права за земельну частку (пай), оскільки визнанню такого права передувало включення її до списку осіб, що мають право на земельну частку (пай), а так як її не було включено до списку КСП «Липовецьке», що долучався до державного акту про право колективної власності на землю і вимог про включення її до зазначеного списку вона не заявляла то відповідно і позовні вимоги задоволенню не підлгягають.
Таким чином, судом першої інстанції зроблено неправильний висновок про наявність підстав для задоволення позову та визнання за позивачем права на земельну частку (пай), розташовану на території КСП «Липовецьке» м. Липовець Вінницької області.
Враховуючи вищевикладене, доводи апеляційної скарги  керівника Немирівської окружної прокуратури Вінницької області є обгрунтованими, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням апеляційним судом нового рішення про відмову у задоволенні позову.
Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.
Оскільки суд при розгляді справи неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи та порушив норми матеріального і процесуального права рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову із вищезазначених підстав.
Керуючись ст. ст. 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

       П о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу керівника Немирівської окружної прокуратури Вінницької області в інтересах держави задовольнити.
Рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 08.11.2020 року скасувати.
У задоволенні позову ОСОБА_1 до Липовецької міської ради Липовецького району Вінницької області, Вінницької районної державної адміністрації Вінницької області про визнання права на земельну частку (пай) відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь керівника Немирівської окружної прокуратури Вінницької області 1362 грн. у відшкодування судового збору за подачу апеляційної скарги.
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду на протязі 30 днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення.

Головуючий :                                                                               Копаничук С.Г.

Судді: Медвецький С.К. 

Оніщук В.В.