Дата документу 25.05.2022 Справа № 314/2990/21

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Єдиний унікальний № 314/2990/21 Головуючий у 1 інстанції: Кононенко І.О.
 
Провадження № 22-ц/807/577/22 Суддя-доповідач: Маловічко С.В. 

 
                       
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 травня 2022 року                                                 м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого: Маловічко С.В.
суддів:                Гончар М.С.
                Подліянової Г.С.
за участі секретаря: Камалової В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Комунального підприємства «Облводоканал» Запорізької обласної ради на рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 24 листопада 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Облводоканал» Запорізької обласної ради про захист прав споживачів,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом про захист прав споживачів.
В обґрунтування позову зазначено, що між сторонами 09.12.2019р. було укладено договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води і водовідведення (особовий рахунок НОМЕР_1 ), на території позивача встановлено лічильник обліку холодної води 804932 з датою повірки 03.07.2019р. Але 24 листопада 2020 року проведено технічне обстеження систем водопроводу та каналізації у садибі позивача, за результатами якого складено акт, згідно з яким приєднання водопроводу позивача виконано без технічних умов, норм та правил, вузол обліку не є комерційним приладом обліку, у зв`язку з чим було надано припис облаштувати комерційний вузол обліку в точці приєднання до зовнішніх інженерних мереж (або в місці, узгодженим з виконавцем) до 01.03.2021р.

Позивач з цим не погодився та звернувся до відповідача із листом, на який 04.03.2021р. отримав відповідь про те, що так як прилад обліку встановлено на розподільній мережі водопостачання, розташованій на території домогосподарства, а не у точці приєднання до централізованої мережі водопостачання, то він вважається вузлом розподільного обігу, відтак нарахування за послуги з листопада 2020 року здійснювалося згідно п. 13 «Правил надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення», тобто загальний обсяг спожитої питної води за поливний період було визначено як сума обсягів за показаннями вузла розподільного обліку та обсягу питної води на полив, розрахованого згідно нормативів, затверджених рішенням Вільнянської міської ради від 14.12.2017 року № 150.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просив визнати неправомірними дії Комунального підприємства «Облводоканал» Запорізької обласної ради щодо визначення загального обсягу спожитої ОСОБА_1 питної води за поливний період як суми обсягів за показаннями вузла розподільного обліку та обсягу питної води на полив, який розрахований згідно встановлених нормативів, та нарахування в зв`язку з цим заборгованості за спожиті ОСОБА_1 послуги водопостачання, а також зобов`язати Комунальне підприємство «Облводоканал Запорізької обласної ради здійснити ОСОБА_1 перерахунок оплати за послуги з постачання холодної води відповідно до приладу обліку.
Рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 24 листопада 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Визнано неправомірними дії  Комунального підприємства «Облводоканал» Запорізької обласної ради щодо визначення загального обсягу спожитої ОСОБА_1 питної води за поливний період як суми обсягів за показаннями вузла розподільного обліку та обсягу питної води на полив, розрахованого згідно встановлених нормативів.
В іншій частині позову відмовлено.
Стягнуто суму судового збору з Комунального підприємства «Облводоканал» Запорізької обласної ради на користь держави у розмірі 454 грн.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, Комунальне підприємство «Облводоканал» Запорізької обласної ради подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати частково, а саме в частині задоволення позовної вимоги про визнання неправомірними дій, ухвалити у цій частині нове рішення, яким відмовити у задоволенні вказаної вимоги, в іншій частині рішення залишити без змін. 

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення осіб, які з`явились до судового засідання апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що рішенням № 31 від 14.03.2019р. Вільнянська міська рада визначила КП «Облводоканал» ЗОР як користувача та балансоутримувача водопровідних та каналізаційних мереж м. Вільнянськ, виконавцем послуг з централізованого водопостачання та водовідведення.

09.12.2019р. між ОСОБА_1 та КП «ОБЛВОДОКАНАЛ» укладено договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води і водовідведення.
За змістом зазначеного Рішенням № 31 органу місцевого самоврядування та Договору про надання послуг, витягу із реєстру прав власності (позивач є співвласником садиби) ОСОБА_1 (особовий рахунок як споживача НОМЕР_1 ) є споживачем послуг з централізованого постачання холодної води і водовідведення за адресою: АДРЕСА_1 .

У вказаному домоволодінні  встановлено лічильник обліку холодної  води 804932 з датою повірки 03.07.2019р. 
18.09.2020р. працівниками відповідача було здійснено технічне обстеження за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого було складено акт технічного обстеження, згідно з яким ОСОБА_1 було надано припис в строк до 02.11.2020р. облаштувати вузол комерційного обліку в точці приєднання до мереж централізованого водопостачання. 
24 листопада 2020 року проведено технічне обстеження систем водопроводу та каналізації за цією адресою, за результатами чого складено акт, яким зафіксовано, що приєднання водопроводу позивача виконано без технічних умов, норм та правил, вузол обліку не є комерційним приладом обліку, а також було надано припис облаштувати комерційний вузол обліку в точці приєднання до зовнішніх інженерних мереж (або в місці, узгодженим з виконавцем) до 01.03.2021р.

Позивач вимог припису не виконав, тому відповідач почав розраховувати плату за надання послуг згідно з п. 13 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою КМУ 05.07.2019р. № 690, а саме, як суму обсягів за показниками вузлу розподільного обліку та обсягу питної води на полив, розрахованого відповідно до нормативів, затверджених Рішенням Вільнянської міської ради № 43 від 21.02.2019р.

Вказані дії відповідача просив визнати неправомірними ОСОБА_1 та зобов`язати відповідача здійснити перерахунок спожитої холодної води відповідно до показів лічильника, посилаючись на те, що вимоги припису про облаштування лічильника в точці приєднання до зовнішніх інженерних мереж, яка може визначатись, зокрема, за межами його домоволодіння, є необгрунтованими, оскільки існуючими нормативними актами не передбачено перенесення лічильника у раніше облаштованій відповідно до чинного на той час законодавства мережі водопостачання. Вважає, що дія нових нормативних актів в цій частині не може поширюватись на існуючі водопроводи, які прийняті до експлуатації задовго до набрання чинності новими вимогами щодо місця облаштування лічильників води. 
Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 та визнаючи неправомірними дії КП «Облводоканал» щодо визначеного позивачу обсягу спожитої питної води за поливний період як суми обсягів за показаннями вузла розподільного обліку та обсягу питної води на полив, розрахованого згідно встановлених нормативів, суд виходив із таких обставин та міркувань.

Так, судом зазначено, що ані Закон України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», ані інші нормативні акти, на які посилається відповідач, не містять норм, які зобов`язують співвласника будинку, що на день набрання ними чинності вже був приєднаний до мереж водопостачання із обладнаним приладом обліку (лічильником) води, додатково перевстановлювати за власні кошти вузол комерційного обліку в точці приєднання на межі майнової належності відповідно до вимог законодавства, якщо такий прилад, на думку відповідача, встановлено не в точці приєднання мереж споживача до мережі централізованого водопостачання виконавця, з урахуванням того, що відповідачем не доведено самовільного підключення абонента ОСОБА_1 до мереж водопостачання, або того, що дійсне розміщення лічильника не відповідає технічним умовам.

При цьому, суд критично віднісся до позиції відповідача про можливість надання позивачеві послуг централізованого водопостачання лише на умовах, передбачених у рішенні Запорізької обласної ради від 11.06.2020р. № 21, вважаючи, що зобов`язання виконати надані споживачу приписи не ґрунтується на законі, оскільки із змісту цього рішення такого обов`язку для споживача не вбачається, крім того останній не передбачено й умовами Договору про надання послуг, змін до якого не вносилося.

Суд вказував, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.  При цьому суд звертав увагу на те, що перекладання обов`язку щодо запровадження вузлів, як того вимагає відповідач, є не тільки надмірним тягарем для споживача, який вже був при-
єднаний до відповідних мереж,  з урахуванням того, що  вимагається вкладення його коштів, але й вимагає розміщувати їхній  вузол по суті в  невідомих місцях (тобто  й за межами територій   власності таких споживачів). Крім того, на думку суду, організаційні
невирішені проблеми з переходом функціональних обов`язків  до нового виконавця пос-луг, якими є загальні проблеми належного відновлення водопровідної інфраструктури із невідомими втратами води, за відсутності належних доказів фактів порушення з боку спо-
живача, відповідач фактично перекладає на останнього, не надаючи взамін будь-яких компенсацій чи гарантій, враховуючи й те, що за змістом   рішення № 43 «Про передачу на умовах договору позички КП «Облводоканал» ЗОР внутрішніх водопровідних мереж міста Вільнянськ» відповідач  користується саме тією  мережею, яка була в обслуговуван-
ні у попереднього виконавця, нове будування мережі не здійснювалося. 

В апеляційній скарзі відповідач наголошує на тому, що вказані висновки суду є помилковими, оскільки позивач не довів наявності у нього документації на облаштування мережі водопроводу із визначенням місця розташування лічильника, а тому не можна вважати таке приєднання відповідаючим законодавству. Вказує, що його вимоги до споживача про перенесення лічильника у точку приєднання для контролю над втратами питної води є законними, грунтуються на рішенні Запорізької обласної ради № 21 від 11.06.2020р., а у випадку невиконання саме такої схеми підключення настають наслідки щодо нарахування платежів за воду відповідно до пункту 13 «Правил надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення».

Дослідивши вказані доводи скарги, колегія визнає їх такими, що заслуговують на увагу.
Відповідно до частин 1, 2 статті 3 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» оснащення будівель вузлами комерційного обліку та обладнанням інженерних систем для забезпечення такого обліку здійснюється відповідно до проектної документації з дотриманням будівельних норм і правил у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства. Таке оснащення та відповідна проектна документація не потребують видачі технічних умов та інших вимог до встановлення вузла комерційного обліку, погодження з державними органами, органами місцевого самоврядування, їхніми посадовими особами, операторами зовнішніх інженерних мереж, виконавцями комунальних послуг; такими вузлами обліку обладнуються усі вводи зовнішніх інженерних мереж у будівлі, крім випадків, передбачених цим Законом, а місце встановлення вузла комерційного обліку визначається відповідно до будівельних норм і правил.

Вказана норма врегульовує те, що при первісному приєднанні до інженерних мереж та встановленні засобу комерційного обліку споживач зобов`язаний оформити проектну документацію, а саме, отримати у виробника послуг технічні умови на приєднання та на підставі таких технічних умов відповідна проектна організація за заявою абонента створює проект на приєднання. 

Це унормовано також пунктом 4.1 розділу ІУ (Приєднання об`єктів до систем централізованого питного водопостачання та водовідведення) «Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України», затверджених Наказом Міністерства з питань ЖКГ України від 27.06.2008р. № 190 в редакції, шо діяла на момент виникнення спірних правовідносин, у якому чітко визначено, що для приєднання до систем централізованого водопостачання та водовідведення замовнику таких послуг надаються технічні умови, у яких, серед іншого, визначається місце обладнання водомірного вузла ( п. 8 типової форми Технічних умов).

Колегією встановлено, що відповідач не вимагав від позивача будь-яких нових технічних умов на приєднання до мереж водопостачання чи встановлення комерційного вузла обліку, а лише вимагав у всіх без виключення абонентів, зокрема, й у позивача, первісні технічні умови на приєднання та проект, виконані згідно до вимог п. 4.1 Правил № 190, які мають бути у позивача наявними як власника садиби, навіть якщо останній є набувачем вже облаштованих попередніми власниками будинку мереж. Проте, позивач не надав відповідачу ані технічних умов на приєднання, ані проекту, відповідно до яких була улаштована його водопровідна мережа та встановлено лічильник. 

Отже, у позивача була відсутня документація, складена при первісному приєднанні до мереж водопостачання, тому згідно з чинним законодавством таке приєднання можна визначити як самовільне. Та позивач не довів зворотного, зазначаючи лише, що таке приєднання було виконано не ним, та вказуючи на відсутність до нього претензій з боку попереднього виконавця послуг, а також на відсутність до нього претензій при пломбуванні лічильника працівником відповідача, який на теперішній час визначений виконавцем послуг.
Встановлено, що КП «Облводоканал» безпосередньо підпорядковується Запорізькій обласній ради, яка контролює діяльність цього підприємства, затверджує план та напрямку розвитку, бюджет, інвестиції. Підприємство несе відповідальність за своїми зобов`язаннями перед Запорізькою обласною радою за виконання завдань та цілей, визначених Статутом.

Запорізькою обласною радою було прийнято рішення від 11.06.2020р. № 21 «Про вжиття заходів із проведення суцільного обліку обсягів питної води, яка подається комунальним підприємством «Облводоканал» ЗОР жителям області», яким визначено вважати обов`язковим встановлення вузлів комерційного обліку питної води, що подається КП «Облводоканал» ЗОР жителям області, у кожній точці приєднання до зовнішніх інженерних мереж, в якій підприємство виступає виконавцем послуг з водопостачання. 
Посилання суду на те, що рішення № 21 від 11.06.2020р. носить лише рекомендаційний характер, а тому на його підставі не можна покладати обов`язок на спо-
живачів, які вже тривалий час приєднані до водопровідних мереж, перенести комерційний прилад обліку, буде порушенням їх прав, оскільки не передбачено чинним законодавством. 
Проте, ці висновки суду є помилковими з огляду на таке.

Відповідно до статті 144 Конституцій України органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.

В самому пункті 1 рішення № 21 від 11.06.2020р. зазначено про його обов`язковість в частині встановлення вузлів комерційного обліку питної води, що подається КП «Облводоканал» ЗОР жителям області, у кожній точці приєднання до зовнішніх інженерних мереж.
Отже, вказане рішення має обов`язковий характер, поширюючись, зокрема, але не виключно на територію м. Вільнянська. До того ж, воно є правомірним, оскільки ніким не оскаржено та не скасовано. А покладення обов`язку на споживачів привести у відповідність до чинного законодавства місце розташування комерційного вузла обліку покликано задля ретельного врахування саме із точки вводу спожитої питної води, яка використовується абонентами в поливний сезон для поливу. Це було пов`язано із безобліковою втратою обсягів питної води, зокрема, на полив прибудинкових територій.

Пунктом 3 вказаного рішення № 21 від 11.06.2020р. Запорізька обласна рада зобов`я-
зувала «Облводоканал» надавати приписи щодо обладнання вузла обліку в точці приєднання водопровідної мережі споживача до мереж централізованого водопостачання. 

Тому відповідачем правомірно на виконання вказаного рішення та за відсутності у 
абонентів технічної документації на облаштовану у їх домоволодіннях мережу водопостачання надано таким споживачам приписи щодо обладнання вузлів обліку в точці приєднання водопровідної мережі споживача до мереж централізованого водопостачання. 
Такі приписи видано й позивачу ОСОБА_1 , оскільки ним не було надано на вимогу відповідача ані проекту, ані технічних умов на його водопровідну мережу за адресою: АДРЕСА_1 (поливна площа становить 301 кв. м).

18.09.2020р. складено акт технічного обстеження вказаного домоволодіння позивача, де зафіксовано, що вузол обліку питної води споживача встановлено не на межі майнової належності у точці приєднання (вводу) до зовнішніх інженерних мереж. Тому споживачу надано припис до 02.11.2020р. обладнати вузол комерційного обліку в точці приєднання до мереж централізованого водопостачання. 

24 листопада 2020 року проведено технічне обстеження систем водопроводу та каналізації за цією адресою, за результатами чого складено акт, яким зафіксовано, що приєднання водопроводу позивача виконано без технічних умов, норм та правил, вузол обліку не є комерційним приладом обліку, а також було надано припис облаштувати комерційний вузол обліку в точці приєднання до зовнішніх інженерних мереж (або в місці, узгодженим з виконавцем) до 01.03.2021р.

Вказані дії відповідача вчинені відповідно до рішення органу місцевого самоврядування, та не суперечать ані нормативним актам, якими унормовано ці правовідносини, ані умовам договору про надання послуг з водопостачання. 

Відповідно до п. 5.2 Правил № 190, у редакції, яка діяла станом на час виникнення правовідносин, вузли обліку повинні розташовуватись на мережі споживача, яґ правило, на межі балансової належності мереж виробника (постачальника) та споживача. 

Згідно з п. 1.2 Правил № 190, межа балансової належності - це лінія розподілу елементів системи водопостачання та водовідведення і споруд на них між власниками або користувачами, тобто це є точкою приєднання.

Суд безпідставно вказував, що відповідач вимагає розміщувати вузол обліку споживачів у невідомих місцях, оскільки фактично відповідач відповідно до приписів вказаної норми та рішення органу місцевого самоврядування вимагає переносити вузол обліку в точку приєднання інженерних мереж з обов`язком облаштуванням колодязя згідно з п. 16.1.7 ДБН В.2.5-64:2012. 

Також пунктом 21 вказаного договору про надання послуг водопостачання узгоджено точку розподілу, в якій здійснюється передача послуг від виконавця споживачеві, яка визначена у будинках садибного типу місцем підключення відповідної інженерної мережі будинку до мереж виконавця ( а.с. 6), 

Таким чином, рішенням органу місцевого самоврядування вирішено не тільки під-
ключати нові мережі у точці приєднання до зовнішніх інженерних мереж, але й переобладнання існуючих шляхом перенесення лічильників у вказану точку приєднання.

Виконуючи рекомендацію пункту 4 рішення № 21 Запорізької обласної ради, КП 
«Облводоканал» ЗОР та Вільнянська міська рала Запорізької області додатковою угодою від 10.12.2020р. до договору позички № 1 від 30.04.2019р. включили пункт 3.1.4., у якому визнали затвердженими Умови користування системами централізованого водопостачання Вільнянської міської територіальної громади, вимоги щодо обладнання вузлів комерційного обліку та порядку приєднання до систем централізованого водопостачання водопровідних вводів нових споживачів у доданій до рішення ЗОР редакції. Тобто ці умови стали невід`ємною частиною Договору позички ( а.с. 60, 71-72). 

Вказані Умови у пункті 10 визначають, що у разі невиконання споживачем приписів та вимог виконавця щодо обладнання вузла обліку в точці приєднання витрати питної води на господарські потреби, що не враховуються встановленим приладом обліку (полиття присадибних ділянок, асфальтового покриття, теплиць, заповнення басейнів, пиття худоби, миття транспорту та інше), розраховуються виконавцем згідно з нормативами питного водоспоживання, затвердженими відповідними рішеннями, та нараховуються споживачу додатково до обсягів, визначених за показаннями приладу обліку. Такий розрахунок запроваджується виконавцем із дати надання припису до дати опломбування представником виконавця вузла обліку, обладнаного споживачем згідно з вимогами виконавця. 

Такі положення Умов узгоджуються з вимогами пункту 13 «Правил надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення», затверджених Постановою КМУ від 05.07.2019р. № 690, до встановлення вузла комерційного обліку обсяги споживання наданих послуг визначаються за показаннями вузлів розподільного обліку, а у разі їх відсутності - за нормами споживання, встановленими органами місцевого самоврядування. Загальний обсяг споживання наданих послуг у такій будівлі визначається як сума обсягу, визначеного за допомогою вузлів розподільного обліку, та розрахункового обсягу, визначеного за нормою споживання для споживачів, приміщення яких не оснащені вузлами розподільного обліку.

Щодо стверджень позивача, що у разі наявності лічильника води, плата за спожиту воду не може нараховуватись іншим чином, ніж по лічильнику, то це спростовується умовами договору про надання послуг, укладеного між сторонами у справі.

Так, у пункті 11 договору про надання послуг з централізованого постачання холодної води і водовідведення від 09.12.2019р., укладеного між КП «Облводоканал» ЗМР та ОСОБА_1 , сторонами узгоджено, що за наявності засобів обліку води справляння плати за нормативами (нормами) споживання не допускається, крім випадків, передбачених Правилами, цим договором та договором на встановлення засобів обліку ( а.с. 5-зворот).
Отже, за змістом пункту 11 договору оплата за воду може бути нарахована не тільки за приладом обліку, та згідно з Правилами допускається інший механізм нарахування оплати у певних випадках. 

Зважаючи на все вище наведене, колегія не встановила неправомірності дій відповідача щодо нарахування позивачу оплати за воду за поливний період у загальній сумі обсягів за показами лічильника та обсягу питної води на полив, розрахованої за нормативами. 
Тому, визнавши апеляційну скаргу обгрунтованою, колегія відповідно до вимог пп. 3, 4 ч. 1 статті 376 ЦПК України скасовує рішення суду в оскаржуваній частині - в частині задоволених позовних вимог та в частині стягнення судового збору з відповідача на користь держави та ухвалює в цій частині постанову про відмову у задоволенні цих вимог позивача і у стягненні судових витрат з відповідача.

Приймаючи нову постанову, апеляційний суд відповідно до приписів статті 141 ЦПК 
України вирішує питання щодо розподілу судових витрат у справі.

Так, відповідачем за подання апеляційної скарги був сплачений судовий збір в сумі 681 грн. згідно з платіжним дорученням № 8620 від 09.12.2021р. ( а.с. 112), який підлягає компенсації відповідачу у зв`язку із відмовою позивачу у задоволенні позовних вимог, але за рахунок держави, оскільки позивача звільнено від сплати судового збору у цій справі як споживача. 

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Облводоканал» Запорізької обласної ради задовольнити.

Рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 24 листопада 2021 року у цій справі в оскаржуваній частині та в частині стягнення судового збору скасувати.

Відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання неправомірними дій Комунального підприємства «Облводоканал» Запорізької обласної ради щодо визначення загального обсягу спожитої питної води за поливний період як суми обсягів за показаннями вузла розподільного обліку та обсягу питної води на полив, розрахований згідно встановлених нормативів.

В іншій частині рішення не оскаржувалось та не переглядалось. 

Судові витрати у вигляді судового збору в сумі 681 грн. за подання апеляційної скарги компенсувати КП «Облводоканал» Запорізької обласної ради за рахунок держави в порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 30 травня 2022 року.

Головуючий:                 Маловічко С.В.

Судді:                 Гончар М.С.

                Подліянова Г.С.