КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
                         
єдиний унікальний номер справи: 758/6872/16-ц номер апеляційного провадження: 22-ц/824/15565/2021
 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М                                               У К Р А Ї Н И
            
15 лютого 2022 року                                                                                     м. Київ
 
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
                                судді - доповідача                    Білич І.М.
                                суддів                                        Коцюрби О.П., Слюсар Т.А.
                                при секретарі                            Мороз Н.В.
за участі:                 відповідачів                              ОСОБА_1 , ОСОБА_2 
                                 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 19 серпня 2021 року, постановлену під головуванням судді Подільського районного суду міста Києва Ковбасюк О.О.,
у цивільній справі №758/6872/16-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про встановлення юридичних фактів, скасування свідоцтва про право на спадщину та визнання права власності.
                                  встановила:
У провадженні Подільського районного суду м. Києва перебуває справа №758/6872/16-ц за позовом ОСОБА_3 до  ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про встановлення юридичних фактів, скасування свідоцтва про право на спадщину та визнання права власності.
 16 серпня 2021 року  ОСОБА_2 звернулася до суду з заявою про забезпечення доказів шляхом призначення  судово-почеркознавчої експертизи на предмет встановлення вчинення саме позивачем підпису при подачі позовної заяви до суду.
Обґрунтовуючи вимоги заяви, ОСОБА_2 вказувала, що у неї виникли сумніви щодо того, що позивач особисто підписувала позовну заяву, оскільки порівнявши підпис ОСОБА_3 з доданої до позовної копії її паспорту та підпис на позовній заяві, вона вбачає, що вказані підписи між собою відрізняються.
Оскільки для вирішення вказаного питання необхідні спеціальні знання в області почеркознавства, просила призначити по справі судово-почеркознавчу експертизу, перед якою поставити питання: «чи виконаний підпис у документі «Позовна заява про визнання права власності на спадщину від 01 травня 2016» (а.с.3) позивачем ОСОБА_3 чи іншою особою?». Проведення експертизи просила доручити експертам КНДІСЕ.
Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 19 серпня 2021 року ОСОБА_2 у задоволення заяви про забезпечення доказів  було відмовлено.
Не погодившись з ухвалою суду,  ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просила скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову ухвалу, якою заяву про забезпечення доказів задовольнити.
 Обгрунтовуючи тим, що позовна заява не підписана позивачем у справі, а тому позов слід було залишити без розгляду.Суд першої інстанції помилково вважав, що вказана обставина не входить до предмету доказування, оскільки практика суду касаційної інстанції, зокрема у справі № 916/3209/20, вказує на те, що скріплення позовної заяви підписом позивача має бути виконане власноручно у спосіб, визначений процесуальним кодексом.
Окрім цього, зазначаючи, що практика ЄСПЛ виходить із того, що право на суд не є абсолютним і може бути піддане обмеженням, дозволених за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.
Відзив в порядку ст. 360 ЦПК України учасниками справи подано не було.
Позивач про день і час розгляду справи повідомлялася  у встановленому законом порядку. В судове засідання не з`явилася, поважність причин своєї неявки суду не повідомила.  
У судовому засіданні відповідачі підтримали подану апеляційну скаргу, просили суд її задовольнити.
Колегія суддів вважала за можливе розглянути справу за відсутності осіб що не з`явилися в силу вимог визначених положеннями ст. 372 ЦПК України.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи що з`явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відмовляючи в задоволенні заяви про забезпечення доказів, суд першої інстанції виходив з того, що нормами процесуального закону не передбачено призначення експертизи щодо перевірки підпису позивача на позовній заяві. Вказана обставина не входить до предмету доказування, не є підставою позову чи підставою заперечень щодо позовних вимог.
Колегія суддів в повній мірі погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.
 
Відповідно до ч.ч.1-4 ст. 116 ЦПК України, суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів станс згодом неможливим чи утрудненим.
Способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом.
Заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви.
Забезпечення доказів до подання позовної заяви здійснюється судом першої інстанції за місцезнаходженням засобу доказування або за місцем, де повинна бути вчинена відповідна процесуальна дія. Забезпечення доказів після подання позовної заяви здійснюється судом, який розглядає справу.
Забезпечення доказів у справах про визнання необгрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави здійснюється Вищим антикорупційним судом за заявою прокурора Спеціалізованої антикорупційної прокуратури, а у випадках, передбачених законом, - також за заявою прокурора Генеральної прокуратури України.
 
У силу ст. 11 ЦПК України, суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.
У відповідності до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За змістом положень ч. 5 вищевказаної статті суд не може перешкоджати учасникам справи у поданні доказів і зобов`язаний сприяти у поданні (забезпеченні) відповідних доказів, якщо їх подання є утрудненим або неможливим.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, що мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.ч.І, 2 ст. 77 ЦПК України).
 
Згідно ч. 1 ст. 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:
1)     для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;
2)   сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.
Відповідно до ч.ч.4-6 ст. 103 ЦПК України, питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом.
Учасники справи мають право запропонувати суду питання, роз`яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта. У разі відхилення або зміни питань, запропонованих учасниками справи, суд зобов`язаний мотивувати таке відхилення або зміну.
Питання, які ставляться експерту, і його висновок щодо них не можуть виходити за межі спеціальних знань експерта.
Відповідно ч.1 ст. 104 ЦПК України, про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи.
 
Згідно до позовної заяви, ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом про встановлення юридичних фактів, скасування свідоцтва про право на спадщину та визнання права власності.
Тобто обставини щодо підписання позовної заяви, не входить до предмета доказування у вказаній справі, не є підставою позову чи підставою заперечень щодо позовних вимог.
Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції вірно зазначено про те, що нормами процесуального закону не передбачено призначення експертизи щодо перевірки підпису позивача на позовній заяві як забезпечення доказів у справі. Такі висновки суду першої інстанції кореспондуються з висновками ВССУ у постанові від 15 березня 2017 у справі № 278/627/15-ц.
 
Крім того, як вбачається із матеріалів справи, в судовому засіданні суду першої інстанції яке проходило 12 серпня 2021 року позивач зазначала, про здійснення незмінно з 2016 року представництва її інтересів представником наділеним повноваженнями та вказала на подання нею до суду уточненої позовної заяви (т.2 ас. 73-74).
 
Доводи апеляційної скарги в частині того, що висновки суду  в оскаржуваній ухвалі суперечать практиці суду касаційної інстанції (постанова ВС від 08 липня 2021 року справа №916/3209/20), так як  Верховний Суд дійшов висновку (скріплення позовної заяви підписом позивача, його представником або іншої особи, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, має бути виконане власноручно у спосіб, визначений процесуальним кодексом. У разі недотримання цих вимог процесуальний закон не передбачає можливості  залишення позовної заяви без руху задля підтвердження волевиявлення позивача, а в залежності від стадії процесу встановлює безумовні наслідки, зокрема, повернення позовної заяви і доданих до неї документів зі стадії відкриття провадження у справі або залишення позову без розгляду після відкриття провадження у справі - не можуть бути підставою для скасування  судового рішення. Вони не є подібними до тих правовідносин, які виникли між сторонами у даній справі. Предметом касаційного перегляду справи №916/3209/20 стало прийняття судом першої інстанції  судового рішення щодо залишення позовної заяви без розгляду,  в той час як ОСОБА_2 оскаржується ухвала суду про  відмову у забезпеченні доказів.    
З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з дотриманням норм  процесуального права і підстав для її скасування з доводів викладених в апеляційній скарзі  нема.
 
Керуючись ст.ст.368, 372, 374, 375, 381-384, 387 ЦПК України, колегія суддів, -
постановила:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 19 серпня 2021 року, залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач:
Судді: