Ухвала
 
31 травня 2022 року 
 
м. Київ
 
справа № 127/28012/20
провадження № 61-4678ск22
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Ступак О. В., 
 
вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 09 грудня 2021 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 20 квітня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики.
 
Позов обґрунтовано тим, що з 1970 року ОСОБА_1 товаришував із ОСОБА_3 та між ними склались дружні відносини. У серпні 2014 року ОСОБА_3 вирішив придбати квартиру та у зв`язку з відсутністю у нього необхідної суми коштів для придбання квартири звернувся до ОСОБА_1 з проханням дати йому в борг частину грошових коштів. 26 серпня 2014 року ОСОБА_1 надав ОСОБА_3 у позику грошові кошти в сумі 8 000,00 дол. США, про що ОСОБА_3 складено розписку, згідно з якою позика надана строком на один рік до 26 серпня 2015 року. У травні 2018 року ОСОБА_3 повернув ОСОБА_1 частину позики в сумі 100,00 дол. США, а у червні 2019 року ще 200,00 дол. США. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер та після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно, з заявою про прийняття якого звернувся син ОСОБА_3 - ОСОБА_2 . Оскільки борг в сумі 7 700,00 дол. США ОСОБА_3 не повернув на користь ОСОБА_1 , останній звернувся з претензією про обов`язок спадкодавця до Першої Вінницької державної нотаріальної контори. Але у зв`язку з тим, що боргові зобов`язання ОСОБА_3 перед ОСОБА_1 не були погашені спадкоємцем ОСОБА_3 , ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом. Просив стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 26 серпня 2014 року в розмірі 241 954,00 грн, з яких 7 700,00 дол. США, що в еквіваленті складає 221 976,00 грн та відсотки за користування позикою - 19 978,00 грн.
 
Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 09 грудня 2021 року, залишеним без змін постановою Вінницького апеляційного суду від 20 квітня 2022 року, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.
 
ОСОБА_1 у травні 2022 року засобами поштового зв`язку подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 09 грудня 2021 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 20 квітня 2022 року у вищевказаній справі, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі.
 
Верховний Суд дійшов висновку, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження з огляду на таке.
 
Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
 
Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову в яких не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).
 
Відповідно до статті 7 Закону України «Про державний бюджет на 2022 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2022 року становить 2 481,00 грн.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову у позовах про стягнення грошових коштів визначається сумою, яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.
Таким чином, ціна позову у цій справі (241 954,00 грн) не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 481,00 грн х 100 = 248 100,00 грн).
 
Касаційна скарга містить посилання на підпункти «а», «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.
 
Наведені заявником обставини з посиланням на те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, не заслуговують на увагу, оскільки заявник по суті не погоджується зі встановленими судами обставинами щодо перебігу позовної давності.
 
Практика розгляду судами спорів з питань застосування інституту позовної давності є усталеною, а заявник не обґрунтував яке саме питання права має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.
 
Доводи касаційної скарги не свідчать про наявність підстав, передбачених підпунктом «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України. Незгода заявника з оскаржуваними судовими рішеннями в цілому, за відсутності інших обставин, не може розглядатися як обставина, що впливає на визначення справи як такої, що має виняткове значення, оскільки це може бути оцінкою сторони щодо кожної конкретної справи, учасником якої вона є.
 
Посилання на інші випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять.
 
Верховний Суд урахував, що застосування критерію малозначності справи у цій справі було передбачуваним, справа була розглянута судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, заявник не продемонстрував наявності виключних обставин, які за положеннями кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи. Наведене повністю узгоджується з правовою позицією, сформованою Європейським судом з прав людини у справі «Azyukovska v. Ukraine» (рішення від 09 жовтня 2018 року «Азюковська проти України»).
 
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
З урахуванням наведеного, оскільки заявник подав касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, а обставини, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не підтвердились, то відсутні підстави для відкриття касаційного провадження у справі.
 
Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України,
 
УХВАЛИВ:
 
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 09 грудня 2021 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 20 квітня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики відмовити.
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:	І. Ю. Гулейков       С. О. Погрібний        О. В. Ступак